Hoplaa-hei!
PÄRAST SURMAVIIRUSE PUHANGUT 21. SAJANDIL
LANGES MAAKERA ELANIKKOND VÄHEM KUI KAHE MILJONI INIMESENI.
KÕIK ELLUJÄÄNUD INIMESED OLID PIMEDAD.
NÜÜD, SAJANDEID HILJEM, ON NÄGEMISMEEL AINULT MÜÜT.
ISEGI SELLEST RÄÄKIMIST PEETAKSE KETSERLUSEKS.
ALKENITE KÜLA PAIADE RIIGI ÄÄREALADEL
Rahu, rahu.
Paris. - Ma olen siin. Jumalaleek tõuseb.
Hommikune sünnitus on õnnistatud.
Ma tunnen vett. Tule.
Kus sa olid?
Mind hoiti kinni.
Mul tulid veed ära.
Nüüd laulan ma su lapse maailma.
Lapsuke, leia tee Oma tee, lapsuke
Lapsuke, leia tee Minu juurde
Emakäe palve Isakäe palve
Lapsuke, leia tee Minu juurde
Tõuse
Ta tuleb pea ees.
See on hea uudis.
Lapsuke, tõuse sa, tõuse
Maghra, ma tunnen väikest kõrva. See on nagu libe pung.
Hea küll. - Anna jõudu!
Võta ta välja. Emake... - Jah. Jah.
Kus Baba Voss on?
Baba Voss on hõivatud.
Võta lonks. Võta.
Meil pole seda tümikat vaja.
See on naiste töö.
Ma tahan, et mu mees esimesena last katsuks.
Küll ta varsti tuleb.
Mis hääl see on?
Varsti on sul väike beebi, sa hoiad väikest elu süles. Mõtle sellele.
Paris, ma kuulen tapaköisi.
Miks tapaköied välja toodi?
Kas küla rünnatakse?
Meie tajurid tõid teate, et orust läheneb rüüstesalk.
Hobuste ja koertega mehed. Nad on mäejalamil.
Kus mu abikaasa on?
Baba? Baba Voss korraldab kaitset.
Relvile! Järgnege mulle!
Hoplaa! - Hei!
Müüri äärde.
Tajurid, manage tuult.
Koerad, hobused ja mehed. Kahlavad mudas ja kõrkjates.
Nad ületavad jõge.
Nad põletavad kuninganna Kane'i nõialeidjate pöögisuitsu.
Äkki liiguvad nad mööda jõge teise orgu.
Matal, aisti. Mis kavatsused neil on?
Ma tajun õhus metsikuid kavatsusi. Midagi metsikut ja peatset.
Ajuurad, palju neid on?
Hobuseid on kümneid. Paljud mehed marsivad.
Kakssada või rohkem.
See pole rüüstesalk, vaid terve armee.
Alkenid. See on meie kodu.
Me hoiame ühte ja võitleme kui üks mees.
Valmistuge lahinguks.
Mina, Baba Voss, vannun kaitset! Alkenite Suure Leegi nimel!
Võidukas Leek!
Kuninganna juurde koerte kõhus!
Vennad, minu järel lahingusse...
Minu järel.
Aja ennast istukile.
Issand. - Istukile. Tule.
Kes meid ründab?
Ilmselt mingid nomaadid, kes orje otsivad. Jah?
Paris...
Ma kuulen, kui sa valetad.
Minu kõrvad kuulevad kõike.
Ma kuulen su hääles uksi sulgumas.
Praegu on sinu töö hingata.
Hinga ja pressi.
Ma kuulen saladusi. Mida sa minu eest varjad?
Mida minusugune vanamutt teaks?
Sa räägid lindudega ja kuuled unes tulevikku.
Kolm ööd on öökull öösel huiganud.
Mida ta ütles?
Ta ütles: "Nõialeidjad on teel."
Nõialeidjad? Miks nad siia tulevad?
Miski ütleb mulle, et nad tulevad sinu järele.
Siduge see kuradi köis lahti.
Kuulge! Ma ütlesin, et siduge köis kohe lahti!
Siduge köis lahti!
See poiss vajab kantseldamist.
Kes seal on?
Ma küsisin, kes on!
Hei!
Kes seal on?
Kes tuleb?
Ma ütlesin, et siduge see kuradi köis kohe lahti!
Mina olen Tamacti Jun, nõialeidjate kindral.
Minu juuresolekul on tavaks põlvitada.
Palun andestust. Mina olen Gether Bax.
Mina saatsin teile teate, et siia tulla.
Siis peaksin mina vabandust paluma.
Poiss, kes reedab oma hõimu, et teha jumala tööd.
See ma tõesti olen.
Sa teatasid, et on infot
mehe kohta, keda me otsinud oleme.
Ta on ketser, kelle kuninganna Kane isiklikult surma mõistis.
Saatan, kes mõrvas kuninganna õe.
Räägi mulle, mida sa temast tead.
Ma kuulsin teie sõnatoojatelt,
et tema tabamiseni viiva info eest pakutakse vaevatasu.
Sinu vaevatasuks on järgmine hingetõmme, kui sinu info kasulik tundub.
Mul on rääkimiseks kõri vaja.
Minu ajuurad kuulevad iga valet nagu läbi jää tungivat jalga.
Ma luban teile, et jää ei ragise.
Kõnele.
Talve lõpus eksles meie külla naine.
Ta oli meile võõras. - Rahu.
Ta leiti meie marjapõõsastest.
Ta ütles, et eksis lumetuisus ära.
Ta palus peavarju, sest oli kolmandat kuud käimal.
Külavanem lubas tema eest hoolitseda.
Ta pole ise lapsi saanud, seepärast ta abiellus temaga.
Naine on sestsaadik temaga olnud.
Räägi midagi kasulikku. Ja kiiresti.
Naine ei öelnud, kes on tema lapse isa.
Aga kui ta külla tuli,
oli tal see kee kaelas.
See on armastuse tunnismärk. Nimi on peale kirjutatud.
Lugege.
Jer, la, ma, rel.
Jerlamarel.
Seda nime kannabki ju ketser, keda te otsinud olete, eks?
Just praegu, selles külas mäe otsas,
toob see naine selle saatana last ilmale.
Kui te praegu küla ründate,
leiate sealt nii naise kui Jerlamareli lapse.
Gether Bax...
Räägi oma küla kaitsest.
Kui ma leian naise, kes saatanat sünnitab,
siis jätan su ehk ellu.
Kui mitte, siis põled ka sina.
Poiss või tüdruk?
Ta on poiss. Poiss.
Kümme varvast. Kümme sõrme.
Kaks tugevat kopsu.
Sinjay. Sinjay. Emme.
Tere.
Tere, lapsuke.
Jah. Tere.
Tubli tüdruk, Maghra.
Tubli tüdruk.
Väike jalake!
Jalg? - Neid on kaks.
Teine on valepidi. Sinjay, terav nuga.
Maghra, ma pean ta kiiresti ilmale tooma. - Olgu.
Hinga sisse. Hinga välja.
Hinga sisse. Nüüd!
Hoplaa! - Hoplaa-hei!
Baba!
Ilun!
Müürilt ära!
- Müürilt ära!
Müürilt ära!
Aisti.
Ma tajun tugevat vihkamist.
Aga vaikset.
Ajuura?
Hobused norsatavad, kaabivad kive.
Palju hobuseid. Nad varjasid ennast jõekohinaga.
Ratsavägi on ikka tugev.
Nad ohverdasid vähesed.
Oskasid eemale hoida.
Külla!
Mäest alla saab ainult mööda seda nõlva, eks?
Kõigil teistel mäekülgedel on kuristikud ja kaljud.
Seepärast valisid esivanemad just selle koha.
Meie oleme ainsad ellujäänud alkenid.
Ja mina jään viimaseks.
Jah. Issand jumal.
Seekord tuli tüdruk.
Sinjay, emme.
Issand, rohkem pole.
Ma kuulsin maapinda värisemas.
Kas kujutasin ette?
Ei, sa ei kujutanud seda ette.
Sinjay, värsket vett.
Alkenite seaduste järgi peaks esimene nimi, mille sa lausud,
olema nende isa nimi.
Siis talletub see nende hingesügavustesse.
Ära ütle Baba Vossi nime.
See peab olema nende päris isa nimi, et kahju ei sünniks.
Jerlamarel. Teie isa.
Kas sa oled valmis mulle temast rääkima?
Sellest, kes ta oli?
Ma olen rääkinud.
Ta oli võõras.
Ma läksin oma külast ula peale ja eksisin tuisus ära.
Öökullid räägivad mulle midagi muud.
Mida nad siis räägivad?
Sõdalased on tagasi.
Baba Voss, sa ohverdasid kivid?
Valikut polnud.
Orus on nõialeidjad ja pool kuninganna Kane'i väge.
Nõialeidjad?
Siin pole nõidasid. - Arca.
Ma kuulutan alkenite kogu avatuks.
Kuulake mind. Meie müür on maas.
Meil polnud valikut. Aga vaenlane on ikka orus.
Jumalaleek tõi vihma. Nad ei ürita selle ilmaga mäkke ronida.
Meil on aega.
Milleks aega? Me oleme lõksus.
Mehed ja karulõksud on ümberringi.
Peatame nende hobused köitega.
Seda tuleb teha enne tormi lõppu.
Aega on vähe.
Valmistuge.
Baba Voss?
Ei, karu.
Maghra, kas meid on kolm?
Teid on neli, Baba Voss.
Vana volask, ära neid katki tee.
Poiss ja tüdruk.
Jätan teid omavahele.
Ei, Paris, jää siia.
Ole meiega.
Kas kivid said kõigist jagu?
Topeltõnnistus. Jumalaleek.
Baba, kas kivid tapsid nad kõik?
Ei.
Kuidas me selle päeva üle elame?
Ma ei tea.
Neil on hobused ja koerad.
Pärast tormi lõppu asuvad nad rünnakule.
Kogu elu tahtsin ma leida rahu.
Endale kodu rajada, naise võtta ja lapsi teha.
Ja nüüd, sel viimasel hetkel, on mul neid kaks.
Üks, kaks.
Ja ma oleksin neid mõlemat nii väga armastanud.
Nagu ma ka sind armastan, Maghra.
Jah. Esimesest hetkest...
Baba Voss, sa pead tulema. Nad hääletasid ilma sinuta.
Kas köied on pingul?
Ei, Baba Voss.
Me jätkasime istungit, mille sa kokku kutsusid.
Meile öeldi, et nõialeidjad tulevad vaid siis,
kui nad usuvad, et siin on nõidu.
Meid pole varem külastatud...
Kuni see lita tuli ja meie seas oma pesakonna ilmale tõi.
Paris, me peame midagi tegema.
Ole paigal. See on teoksil.
See hetk on käes.
Mis hetk?
Samal ööl, kui võõras sind meie juurde tõi,
jättis ta selle sõnumi mu altarile.
Jerlamareli sõnum.
Valmista lapsed ette pikaks teekonnaks.
Me võtsime vastu otsuse,
et kui me anname naise ja lapsed nõialeidjatele,
jätavad nad meid ehk rahule.
Baba Voss, meil pole aega.
Need pole isegi sinu lapsed.
Hea küll.
Hääletuse tulemusi peab austama.
Aga ükskõik kellel on väga raske viia naist ja kahte vastsündinut
mäest alla ilma käte ja jalgadeta.
Baba Voss, sa oled suurt kasvu, aga meid on palju.
Sa ei tapa meid kõiki.
Ei, aga tapan esimesed kuus-seitse.
Kes teist soovivad nende seas olla,
astuge esile.
Mu kirves on valmis teid taevasse saatma.
Arca.
Varustusülem.
Mina kaitsen Baba Vossi!
Ilun. Ajuura.
Tapaköis. Mina toetan Baba Vossi.
Vibulõvi. Surmatantsija.
Mina toetan Babat.
Belu. Surmatantsija.
Mina ütlen, Baba Voss... Seiske eemale!
Pange oma relvad käest! Relvad käest!
Me kõik oleme alkenid.
Kuulake.
Tajuge. Vihm jääb järele.
Nõialeidjad on poole mäe peal.
Kui küla on nõiapesaks muutunud,
siis tuleb kogu küla maha põletada.
See on nende kindel usk.
Te ei osta endale nende lastega elu.
Mida sina siis teeksid?
Te arvate, et me oleme siin lõksus, aga see pole nii.
Mäelt saab ka teisiti lahkuda.
Jah, linnutiivul. - Ei! On ka sild.
Mida? - Kuristiku kohal. Kellade taga.
Alkenid on mitu põlve sellel mäel elanud.
Iial pole silda olnud.
Nüüd on, manaja.
Kes selle ehitas?
Inimene ehitas.
Nii pika silla? Võimatu.
Aega on vähe, eks pidage teda jumalaks.
Kuidas sa nii palju tead? - Pole aega rääkida.
Ta teab, sest ta on ka ise nõid.
Ma olen teie ainus lootus, isegi kui nõid olen.
Neljasaja südamelöögi kaugusel.
Mahajääjad põlevad.
Naised ja lapsed vägistatakse.
Isegi kui silda pole,
on kuristik lahkem surm.
Koguge oma asjad.
Kas sa tead teed silla juurde?
Jah. Ära kaota usku.
Maghra. Kas sa suudad kõndida?
Jah. - Jah?
Jah. - Tule, mu arm.
Koguge oma asjad kokku. Võtke kaasa see, millega joosta jaksate.
Paris.
Kuidas me selle silla leiame?
Ta jättis mulle juhtnöörid.
Kes? - Laste tõeline isa.
Baba Voss, ole tõeline hiiglane ja astu sellest valust üle.
Tulge! Siitkaudu!
Kaugemale ei maksa minna.
Ära kaota usku, ema.
Liikuge edasi. Ärge kartke.
Siin on teerada. See viib silla juurde.
See on hullumeelne.
Inimene ei ehita silda üle nii laia lõhe.
Hobused on saja südamelöögi kaugusel.
Kiiresti!
Pääsetee! Pind jalge all!
Võtke ületamiseks rivvi.
Tooge mulle Gether Bax.
Ma olen õhus. Ime.
Ma olen õhus!
Rutem!
Ma lähen.
Kepid üle köite.
Ma tulen sinu järel.
Ma jään siia neid tõrjuma.
Sa ütlesid, et Päikesehaua poole ei ole võimalik põgeneda.
Ei olegi.
Seal on ainult sügavik, mis tähendab kindlat surma.
Ma kuulen laste nuttu.
Kaks vastsündinut. Päikesehaua pool.
Issand!
Maghra!
Ohtu pole!
Sild püsib veel!
Minge ruttu ja turvaliselt!
Ajuurad!
Ainult kärestikuhelid. Lähedal.
Päästke koerad valla!
Minge.
Kindel pind. Ma jõudsin maapinnale.
Maapind. Tulge.
Olge valvsad. Tulge.
Rutem. Rutem.
Vaikust.
Olgu.
Ole tasa. Tasa!
Ei.
See on sild.
Gether Bax!
Laske ta vabaks!
Me oleme aastaid mäe otsas elanud. Silda pole.
Katsu!
Sina esimesena.
Ei! Kuristik on surm.
Siiajäämine on surm. Kõnni!
Mehed, tema järel.
Eest ära!
Oodake!
Aidake mind!
Kes seal on?
Mina, Gether Bax!
Tõprad, te jätsite mind maha!
Gether.
Haara mu käest.
Sõnatooja.
Sõnum kuningannale.
KANZUA TAMM KUNINGANNA KANE'I PALEE
Minge. Ma soovin palvetada.
Isa...
kes sa oled varjul.
Kelle väge me tunneme, ent puudutada ei saa.
Sinu tahe elab selles pühapaigas.
Anna meile jumalaleegilt saadud vägi,
mis on võetud püha jõevee seest.
Juhi meid ja vabasta teed.
Nea neid, kes meie vastu eksivad.
Anna meile leegid ja toss.
Sest sinu on pimedus, vägi...
...ja hiilgus.
Igavesest ajast igavesti.
Aamen.
Jah?
Uudised Päikesehauast, majesteet.
Tule.
Ta külvas oma seemne.
Vaikust. Taju. Ma räägin.
Saatan, kes tappis minu õe,
kes jutlustab Silmanägemise ketserlust,
kellele anti valguse vägi, Jerlamarel,
on ikka veel elus.
Ta on ka oma elu edasi andnud.
Tohter. - Jah, Teie Majesteet?
Me oleme sellest teoreetiliselt rääkinud.
Olge paigal. Pole saladus, et me rääkisime.
Ma küsisin seda sinult ükskord.
"Kas sa usud, et valguse kurja väge saab lapsele edasi anda?"
Ei. Ma ei usu, et seda saab lapsele edasi anda.
Ära valeta mulle.
Ma kuulen seda.
See raiskab nii palju aega.
Su ettevaatlikkus, hirm.
Kurat, ole aus!
Ma ütlen ausalt, et ei tea.
Teie Majesteet, Jerlamarel on üks mees.
Ta on meile siinsamas toitu serveerinud.
Tema ema on ori ja see vägi, mis tal enda sõnul on...
Võimalik, et teener üritas lihtsalt kuningannale muljet avaldada
hällis kuuldud lugudega.
Meil on meie pealinnas probleeme.
Jõe püha vägi on kahanemas.
Inimesed räägivad, et me kaotame jumala soosingu.
Ehk oleks aeg meie parimad sõdurid koju tuua.
Põlvita.
Sa unustad ühe asja.
Valguse kurjus peaaegu hävitas kunagi maailma.
Inimesed kasutasid seda jumala kavatsuste kontrollimiseks ja väänamiseks.
Metsad põlesid maha. Õhk oli mürgine.
Leedi Zee, saada sõnum Päikesehaua maale.
Nende ülesanne pole enam ainult Jerlamarel leida.
Nende ülesanne on leida tema lapsed
ja tuua nad minu ette.
Tänasel päeval...
...astusime me uude maailma.
Mees, kes ehitas meid siia toonud silla,
näitab meile, kuidas edasi minna.
Paris, kes see mees on?
Tema nimi on Jerlamarel.
Kunagi tundsin ma teda hästi.
Ta on ketser.
Nõialeidjad tulid teda otsima, sest ta jutlustab erilist ketserlust.
Ta ütles mulle, et tal on vägi, mida meie peaksime maagiliseks või kurjaks,
aga ta väidab, et kunagi oli see vägi peaaegu kõigil inimestel maa peal.
Ta jutlustab, et jumalaluu, millest on meie relvad ja tööriistad,
polegi jumalate tehtud, nagu meile öeldi.
Ega igavene siledus, mis iial ei mädane.
Ega paiade maa lamedad ja sirged mäed.
Inimesed on need kõik teinud.
Meiesugused inimesed, kellel kõigil oli sama kadunud võime nagu temal.
Jerlamarel ütles, et ta ei oska seda selgitada.
Ta ütles ainult, et tal on nägemise võime.
Kui me tema juhtnööre kuulame, siis leiame varjupaiga.
Meie selja taga pole midagi.
Kui kellelgi on vastuväiteid, pakkuge paremat teed edasi.
Siis on asi klaar.
Kaugemal on jõgi.
Meie tajurid manavad selle pajusid.
Ning 30 päeva ja 30 ööd liigume me mööda jõge.
Kui teerada jõe kõrval kaob,
siis kõnnime vees, et koerad ei saaks meid jälitada.
Meid juhatab muusika, mille Jerlamarel maha jättis.
Peagi pärast seda
kuuleme 20 mehe kõrguse kose kohinat.
Ja selle kose taga on varjupaik.
Koht, kuhu keegi ei julge niisama sattuda.
Koht, kus me saame kõik uuesti rajada,
rahulikult ja turvaliselt.
Siin on redel.
Arca.
Mina lähen esimesena.
Kui see mind kannab, siis kannab kõike.
Baba, palun.
See on ohutu!
Jää, jää, jää... - Jää...
Tajur, mis on ees?
Mida ta meile jättis?
Kõik.
Siia rajame me oma uue kodu.
Siin on paradiisi tunne.
Aga Baba...
Sa pead teadma,
et sa valitsed hõimu,
mis peab ennast igavesti maailma ja nõialeidjate eest varjama.
Tea seda.
Kunagi võidakse meid leida.
Me peame olema valvsad.
Tõlkinud Janno Buschmann