Čet-čet!
Čet-čet-čet!
NÁSLEDKEM SMRTÍCÍ VIROVÉ EPIDEMIE VE 21. STOLETÍ
KLESL POČET LIDÍ NA ZEMI NA MÉNĚ NEŽ DVA MILIONY.
TI, KDO PŘEŽILI, OSLEPLI.
PO MNOHA STALETÍCH SE PŘEDSTAVA ZRAKU ZMĚNILA V MÝTUS.
SAMOTNÁ ZMÍNKA O NĚM SE POVAŽOVALA ZA KACÍŘSTVÍ.
VESNICE ALKENNY PAYANSKÉ KRÁLOVSTVÍ
Jen klid!
- Paris. - Jsem tady. Božský plamen vychází.
Zrození požehnané ránem.
Cítím vodu. Pojď sem.
Kde jsi byla?
Něco mě zdrželo.
Praskla mi voda.
Zpěvem přivedu tvé dítě na svět.
Najdi si cestu, dítě Cestu, dítě
Najdi si cestu, dítě Cestu ke mně
Modlitba mateřské ruky Modlitba otcovské ruky
Najdi si cestu, dítě Cestu ke mně
Povstaň...
Hlavička jde první.
To je dobře.
Povstaň, dítě Povstaň
Cítím ouško, Maghro. Jako kluzký pupen.
- Dobře. - Teď pořádně.
- Vytáhni ho. Matko... - Jo.
Kde je Baba Voss?
Nemá čas.
Pojď. Napij se.
K ničemu toho obra nepotřebujeme.
Tohle je ženská práce.
Chci, aby se dítěte jako první dotkl můj muž.
Brzy přijde.
Co je to za zvuk?
Mysli na to, že brzy budeš v náručí držet nový život.
Paris, slyším vrhací lana.
Proč je vytáhli?
Útočí někdo na vesnici?
Naši větřiči ohlásili, že se údolím blíží oddíl nájezdníků.
Muži s koni a psy. Už jsou na úpatí hory.
Kde je můj muž?
Baba? Baba Voss velí obraně.
Vezměte si zbraně! Za mnou!
- Čet! - Čet!
Ke zdi.
Větřiči, ochutnejte vítr.
Psi, koně a lidi. Prosekávají se bahnem a rákosím.
Překračují řeku.
Pálí bukové dřevo. Jako věrostrážci královny Kane.
Možná jdou podél řeky do jiného údolí.
Co předpovídáš, Matal? Co chtějí?
Cítím jejich krutý záměr. Krutost a spěch.
Kolik jich je, ayurové?
Desítky koní a mnoho pochodujících mužů.
Možná přes 200.
To není nájezdnický oddíl. To je armáda.
Alkenny je náš domov.
Jsme jako jeden muž a jako jeden muž bojujeme.
Připravte se k boji.
Já, Baba Voss, se zavazuji chránit Velký oheň Alkenny!
Velkolepý oheň!
Zpět ke královně Kane v břiše jejích psů.
Následujte mě, bratři, do bitvy...
Za mnou!
Narovnej se.
- Bože. - Posaď se.
Kdo na nás útočí?
Nejspíš kočovníci, co hledají otroky.
Paris...
Jestli lžeš, poznám to.
Mým uším nic neunikne.
Ve tvém hlase se zavírají dveře.
Právě teď musíš dýchat.
Dýchej a tlač.
Slyším tajemství. Co skrýváš?
Já přece nic nevím. Jsem stará ženská.
Která mluví s ptáky a slyší ve spánku budoucnost.
Už tři noci ve tmě volá sova.
Co říká?
„Věrostrážci se blíží.“
Věrostrážci? Co by tady dělali?
Něco mi říká, že si jdou pro tebe.
Měl jsi to zatracené lano rozvázat.
Hej! Říkám ti, odvaž to lano!
Odvaž to zkurvený lano!
Chlapec potřebuje vzdělání.
Kdo je tam?
Ptám se, kdo tam?
Hej!
Kdo jsi?
Kdo tam!
Rozvaž ten zkurvenej provaz!
Jsem Tamacti Jun, generál věrostrážců.
V mé přítomnosti se sluší pokleknout.
Promiňte, pane, jsem Gether Bax.
To já jsem vám poslal vzkaz, abyste přišli sem.
Pak bych se měl omluvit.
Chlapec, co zradí svůj kmen, aby vykonal boží záměr.
To jsem vskutku já.
Vzkázal jsi mi,
že víš něco o muži, kterého hledáme.
Kacíře, kterého sama královna Kane odsoudila k smrti.
Ďábla, co zabil její sestru.
Řekni mi, co o něm víš.
Od vašich poslů vím,
že za informaci vedoucí k jeho dopadení se vyplácí odměna.
Tou bude tvůj příští nádech, pokud ta informace bude k něčemu.
Bez hrdla nebudu moct mluvit.
Moji ayurové každou lež uslyší jako botu, co proráží led.
Slibuji, led zůstane celý.
Mluv.
Na konci zimy do naší vesnice zabloudila žena.
- Cizinka. - Neboj se.
Našli jsme ji v ovocných keřích.
Prý zabloudila v bouři.
Požádala, zda bychom ji nepřijali, protože byla už tři měsíce těhotná.
Vůdce vesnice řekl, že se o ni postaráme.
Nemohl mít vlastní děti, tak ji pojal za ženu.
Od té doby žije s ním.
Řekni mi něco užitečného. Rychle.
Neprozradila, kdo je otec dítěte.
Ale když poprvé přišla...
...měla na krku náhrdelník.
Památka na lásku. Je na něm vyryté jméno.
Čti.
Jer, la, ma, rel.
Jerlamarel.
Není to jméno toho hledaného kacíře?
Právě teď ve vesnici na hoře
ta žena přivádí na svět dítě toho ďábla.
Pokud se tam teď vydáš,
můžeš dostat ji i Jerlamarelovo dítě.
Gethere Baxi...
Řekni mi, jak je vaše vesnice chráněná.
Jestli najdu ženu, co rodí ďáblovo dítě,
možná tě nechám žít.
Jinak shoříš taky.
Kluk, nebo holka?
Je to chlapeček.
Deset prstíků na nohou, deset na rukou.
Dvoje silné plíce.
Sinjay. Máma.
Ahoj.
Ahoj, broučku.
Ahoj.
Zvládla jsi to, Maghro.
Výborně.
Nožička!
- Nožička? - Vlastně dvě.
Druhé je špatně otočené. Sinjay, ostrý nůž.
- Musím ho rychle dostat ven, Maghro. - Dobře.
Nádech. Výdech.
Nádech. Teď!
- Čet-čet! - Čet-čet-čet!
Babo!
Ilun!
Pryč od zdi!
Dál od zdi!
- Strhněte stěnu! - Strhněte stěnu!
Strhněte stěnu!
Co tušíš?
Silnou nenávist.
Ale tichou.
Ayuro?
Frkání koní, kopyta na kamení.
Mnoho koní. Dosud je kryl hukot řeky.
Jezdectvo je téměř v plné síle.
Obětovali jen pár vojáků.
Věděli, že mají čekat.
K vesnici!
Tento svah je jediná cesta z vrcholu dolů?
Všude jinde jsou strmé rokle a útesy.
Proto si toto místo naši předci vybrali.
Kromě nás žádní Alkennyové nezbyli.
Já budu poslední.
Ano. Bože.
Tentokrát je to dívka.
Sinjay, máma.
Bože, další už ne.
Zaslechla jsem zemi se třást.
Byl to jen sen?
Ne, nebyl.
Sinjay, čerstvou vodu.
Podle zákonů Alkenny by první jméno, které tě uslyší říct,
mělo být jméno otce.
Tak si ho jejich duše zapamatuje.
Neříkej Baba Voss.
Musí to být jejich pravý otec, jinak to způsobí smůlu.
Jerlamarel. Tvůj otec.
Řekneš mi o něm konečně něco?
Kdo to byl?
Už jsem to řekla.
Byl to cizinec.
Vzdálila jsem se od vesnice a zabloudila v bouři.
Sovy říkají něco jiného.
A co?
Bojovníci se vrátili.
Babo Vossi, obětoval jsi kameny?
Neměli jsme na výběr.
V údolí jsou věrostrážci a půlka armády královny Kane.
Věrostrážci?
- Tady čarodějnice nejsou. - Arco.
Prohlašuji sněm Alkenny za zahájený.
Slyšte. Přišli jsme o zeď.
Neměli jsme na výběr. Ale nepřítel zůstává v údolí.
Božský plamen přivolal déšť a v tom počasí do svahu nevyjedou.
Máme tedy čas.
Na co? Jsme v pasti.
Máme muže a po obvodu vesnice pasti na medvědy.
Natáhneme lana, která zastaví koně.
Musíme to provést dřív, než bouře skončí.
Času je málo.
Připravte se.
Baba Voss?
Ne, to jen medvěd.
Jsme už tři, Maghro?
Čtyři, Babo Vossi.
Jen běž, ty obře. Neubliž jim.
Chlapec a dívka.
Půjdu.
Ne, Paris, zůstaň.
Buď tu s námi.
Zabily je balvany všechny?
Dvojí požehnání, Božský plameni.
Babo, zabily je ty balvany?
Ne.
Jak tedy přežijeme?
Nevím.
Mají koně a psy.
Až bouře skončí, přijdou si pro nás.
Po celý život si přeji nalézt mír...
...postavit domov, najít si ženu a mít děti.
Když se teď blíží poslední chvíle, mám dvě.
Jedno, dvě.
A miloval bych je stejně...
...jako teď už miluju tebe, Maghro.
Ano. Od první chvíle...
Pojď, Babo Vossi. Hlasovali bez tebe.
Natáhli jste provazy?
Ne, Babo Vossi.
Pokračovali jsme ve sněmu, který jsi svolal.
Objevila se připomínka, že věrostrážci chodí jen tam,
kde se podle nich nacházejí čarodějnice.
K nám ještě nikdy nepřišli...
Dokud sem nepřišla ta coura a nevyvrhla tady svoje mladé.
Musíme něco udělat, Paris.
Zůstaň tu. O vše je postaráno.
Chvíle nastala.
Jaká?
V tu noc, kdy tě k nám cizinec dovedl...
...mi zanechal na oltáři vzkaz.
Od Jerlamarela.
Připrav děti na dlouhou cestu.
Sněm se usnesl,
že když ženu a děti vydáme věrostrážcům,
možná nás nechají na pokoji.
Máme málo času, Babo Vossi.
Ty děti nejsou tvoje.
Dobrá.
Třeba se podřídit rozhodnutí sněmu.
Ale snést ženu a dvě novorozeňata dolů ze svahu bude dost těžké...
...bez rukou a nohou.
Ne, Babo Vossi. Jsi silný muž, ale nás je mnoho.
Nezabiješ nás všechny.
Ale zabiju prvních šest nebo sedm.
Kdo si přeje být mezi nimi,
ať předstoupí.
Moje čepel je připravena odeslat vás do nebes.
Arca.
Proviantní důstojník.
Stojím za Babou Vossem!
Ilun. Ayura.
Vrhací lano. Stojím za Babou Vossem.
Bow Lion. Vrhačka.
Stojím za Babou.
Belu. Vrhačka.
Já říkám: Babo Vossi, nech nás konat.
Položte zbraně!
My všichni jsme Alkennyové.
Poslouchejte.
Cítíte? Déšť ustává.
Věrostrážci už jsou v půlce svahu.
Jakmile vesnici označí za čarodějné místo,
musí ji celou spálit.
Takový je jejich zákon.
Ty děti vám život nezachrání.
Co tedy navrhuješ?
Nejsme tu v pasti, jak si myslíte.
Z hory vede ještě jiná cesta.
- Pro ptáky možná. - Ne! Je tu most.
- Co? - Most přes rokli. Až za zvonky.
Alkennyové na této hoře žijí po mnoho generací.
Žádný most tu není.
Teď ano, Paní snů.
Kdo ho postavil?
Člověk.
To by žádný člověk nedokázal.
Čas se krátí, představte si ho tedy jako boha.
- Jak to všechno víš? - Na to teď není čas.
Ví to, protože je čarodějnice.
V tom případě jsem i vaše jediná naděje.
Neuplyne ani 400 tepů srdce.
Kdo zůstane, shoří.
Ženy a děti budou znásilněny.
I kdyby tu žádný most nebyl,
pád z útesu je milosrdnější smrt.
Vezměte si věci.
Víš, jak se k mostu dostat?
Ano. Věř mi.
Můžeš jít, Maghro?
- Ano. - Ano?
- Ano. - Pojď, drahá.
Sbalte si věci. Vezměte jen to, co unesete na útěku.
Paris.
Jak ten most chceš najít?
Nechal mi pokyny.
- Kdo „on“? - Pravý otec těch dětí.
Babo Vossi, jsi velký muž, přes tu bolest se dokážeš přenést.
Tudy!
Dál bychom chodit neměli.
Věř, matko.
Pojďte. Nebojte se.
Tady je cesta k mostu.
To je šílenství.
Nikdo nedokáže postavit most přes takovou vzdálenost.
Koně jsou 100 tepů od nás.
Rychle!
Záchrana! Pevná půda v prázdnotě!
Připravte se k přechodu.
Přiveď mi Gethera Baxe.
Vznáším se. Zázrak.
Stojím ve vzduchu!
Rychle!
Já jdu.
Položte přes provazy hole.
Půjdu hned za tebou.
Zůstanu a zadržím je.
Řekl jsi, že ke Slunečnímu hrobu se nedá jinak dostat.
Nedá.
Cesta vede jen do propasti, kde číhá smrt.
Slyším dětský pláč.
Dvě novorozené děti. Směrem ke Slunečnímu hrobu.
Panebože!
Maghro!
Jsem tady!
Most ještě drží!
Honem. Opatrně.
Ayurové!
Jen zvuk rychle tekoucí vody. Blízko.
Vypusťte psy!
Běžte.
Pevná půda. Pevná.
Pevná půda. Pojď.
Opatrně. Pojď.
Pospěšte si.
Ticho.
Dobře.
Tiše, tiše...
Ne.
Je to most.
Gethere Baxi!
Rozvažte ho!
Na té hoře žijeme celé roky. Žádný most tam není!
Tak to zkus!
Ty první.
Ne. Rokle znamená smrt.
Smrt čeká na ty, co zůstanou. Běž!
Následujte mě.
Uvolněte cestu!
Počkej!
Pomoz mi!
Kdo je to?
Gether Bax!
Nechali jste mě tam, parchanti!
Gether.
Dej mi ruku.
Posel.
Vzkaz pro královnu.
KANZUASKÁ PŘEHRADA PALÁC KRÁLOVNY KANE
Běžte. Chci se pomodlit.
Otče...
...jenž zůstáváš nám skryt...
...jehož moc uniká našemu dotyku.
Tvá vůle sídlí v tomto svatém paláci.
Dej nám tento den svou moc svěřenou Božským plamenem
a načerpanou z vody posvátné řeky.
Veď nás a uvolni nám cestu.
Zatrať ty, kdo postupují proti nám.
Dej nám oheň a dým.
Neboť tvá je temnota, moc...
...a sláva.
Navždy.
Amen.
Ano?
Zprávy od Slunečního hrobu, Veličenstvo.
Přistup.
Jeho semeno vyklíčilo.
Tiše. Naslouchejte. Budu mluvit.
Ďábel, co zabil mou sestru...
...co káže kacířskou víru Zraku,
co získal moc světla, Jerlamarel,
žije, ba co víc...
Předal svůj život dál.
- Lékaři. - Ano, Veličenstvo?
Mluvili jsme o tom obecně.
Klid. Není tajemstvím, že jsme o tom mluvili.
A položila jsem ti otázku:
„Je možné ďábelskou moc světla předat dítěti?“
Ne, jsem přesvědčen, že to není možné.
Nelži mi.
Slyším to.
Stojí nás to čas.
Obezřetnost, strach.
Mluv, kurva, upřímně!
Upřímně nevím.
Jerlamarel je jen jeden muž, Veličenstvo.
V této místnosti nám podával jídlo.
Narodil se otrokyni a vyprávěl ti o své schopnosti...
...jako lokaj, co chce udělat dojem na královnu
pohádkami, co slyšel v kolébce.
Ve městě se něco děje.
Posvátná moc řeky se ztrácí.
Lidé říkají, že se od nás odvrací boží přízeň.
Možná je třeba naše nejlepší vojáky přivést zpět.
Poklekněte.
Zapomínáte...
...že ďábelské světlo kdysi málem zničilo svět.
Lidé s jeho pomocí ovládali, pokřivili a pozměnili boží záměr.
Hořící lesy. Vzduch plný jedu.
Lady Zee, pošli zprávu do země Slunečního hrobu.
Jejich úkol už není jen najít Jerlamarela.
Ať najdou i jeho děti...
...a přivedou mi je.
Tento den...
...jsme vstoupili do nového světa.
Muž, který nás do něj přes svůj most zavedl,
nám ukáže cestu.
Kdo je to, Paris?
Jmenuje se Jerlamarel.
Znávala jsem ho.
Je to kacíř.
Věrostrážci ho hledají, protože hlásá neobvyklé myšlenky.
Řekl mi, že má schopnost, podle nás zlou či magickou,
kterou kdysi ovládali téměř všichni lidé.
Hlásá, že božská kost, ze které vyrábíme zbraně a nástroje,
nepochází od bohů, jak nás učí.
Ani „věčně hladký povrch“, co netleje.
Ani hladké, strmé hory Payanů.
To vše je dílem lidí.
Lidí jako my, co ovládali tu ztracenou schopnost.
Jerlamarel říkal, že to nedokáže vysvětlit.
Ale prý má schopnost vidět.
A když se budeme řídit jeho pokyny, najdeme útočiště.
Vrátit se nemůžeme.
Kdo má námitky, ať navrhne lepší cestu vpřed.
Tak dohodnuto.
Daleko před námi leží řeka.
Naši větřiči ucítí chuť vrboví.
Po 30 dnů a nocí půjdeme podél ní.
Když stezka vedoucí podél řeky zmizí,
půjdeme vodou, aby nás nenašli psi.
Povede nás hudba, kterou za sebou Jerlamarel zanechal.
Zakrátko poté
uslyšíme hluk vodopádu o výšce 20 mužů.
A v něm se ukrývá útočiště.
Místo, kam by se nikdo jiný neodvážil.
Kde můžeme opět vybudovat svůj domov
v míru a bezpečí.
Píše, že je tady žebřík.
Arco.
Jdu první.
Když udrží mě, udrží kohokoliv.
Prosím, Babo.
Je to bezpečné!
- Led, led... - Led...
Co leží před námi, větřiči?
Co nám zanechal?
Všechno.
Tady postavíme nový domov.
Je to jako ráj.
Babo...
...nezapomeň...
...budeš náčelníkem kmenu,
který se navěky musí skrývat před světem a věrostrážci.
Nezapomeň.
Jednou nás možná najdou.
Nesmíme polevit v obezřetnosti.
Překlad titulků: Iva Krombholzová