Има ли някой там?
Ей, ти. Кой си?
Попитах нещо!
Не е важно кой съм.
Дай ми възлите си.
Не ти трябва да ги пипаш.
Защо така?
Мислех, че съм го убил.
Пронизал си го с меча си.
Щеше да умре от раните си, но след доста време.
Ела тук, момче. Ела.
Убийството не се вижда.
Трябва да го усетиш. Хвани ръката ми.
Затвори очи. Затвори ги.
Пронизваш навътре и нагоре. Нагоре.
Усещаш ли го? - Да.
Усещаш разпорването и разкъсването.
Пронижеш ли го така, със сигурност ще го убиеш.
Изпружи крака си.
Нов проблем ли искаш?
Лейт. Рен, отбих се да проверя затворничката.
Ще докладвате ли нещо? - Добре е.
Генерале, вашите няколко дни станаха почти месец.
Още малко.
Не разбирам защо я държите тук.
Не мога да я затворя официално.
Ако стигне до Триъгълника, че сте вкарали зрящ затворник в града,
и двамата сме мъртви. - Няма да пострадаш.
Изпълняваш заповеди и точка. Остави Съвета на мен.
Само на теб мога да я поверя, Рен.
Склонен сте да ми я поверите,
но не ми казвате коя е тя и защо е тук.
И аз искам да знам кой сте вие и защо съм тук.
Аз съм главнокомандващ Идо Вос.
А ти ще говориш, когато ти дам думата.
Свободно, лейтенант.
Успял си да запазиш бронята му цяла.
Мисля, че ще ти стане.
Искам само нагръдника.
Задръж меча ми.
Ще ти стане ли?
Не е нужно да ми става, достатъчно е да мириша на него.
Синко, дай ми един меч.
Добре.
С Парис направете лагер на 50 стъпки в гората.
С гръб към планината... - Какво говориш? Идвам с теб.
Не, няма да стане. Едва ще успея да измъкна сестра ти.
Как ще я намериш? Нужни са ти очите ми.
Очите ти ли?
Тате, какво правиш?
Баба!
Удари ме. - Какво?
Казах да ме удариш.
И те ще чуят движенията ти, както ги чувам аз.
Зрението те е направило шумен и непохватен.
Достатъчно.
Кофун. Кофун!
Сине мой. Чуй ме.
С майка ти
те отгледахме, за да бъдеш красавец, а не воин.
Не искам да живееш като мен.
Не си представях, че ще живееш далече от алкените.
Затова не те подготвих.
Вероятно няма да се върна.
Научи се да се биеш със затворени очи като слепец.
Така щях да те науча.
Не забравяй - очите ти те подвеждат.
Татко...
Един от нас трябва да оцелее. Нали?
Парис. - Да.
Ела тук.
Слушай внимателно. Ще чакате седем дни.
Ако не се върна, значи съм мъртъв. Ханиуа също.
Вървете възможно по-далече оттук.
Парис, повтори.
Седем дни и си тръгваме.
Ако не се върна, ще му останеш само ти.
Да.
Заклех се да не се връщам.
Върни се с Ханиуа и повтори клетвата си.
Съжалявам, момче.
Обичам те, сине мой.
Добре ли си?
Разбира се.
Доста се забави.
Пътуването беше дълго и прекалихме с безвкусния дивеч.
Не съм живяла с алкените.
Колко остава до Пенса?
Отвъд езерото е, Ваше Височество.
Е, тогава...
Напред.
Так! - Так.
От 26-и граничен батальон са.
Потърсихме ги, защото не се върнаха.
Вероятно са попаднали на контрабандисти.
Не. Не са били контрабандисти.
Сър?
Приберете труповете.
Погребете ги с почести. - Да, сър.
Добре дошъл у дома, Баба.
Възлите.
Минете.
Възлите.
Капитан Коджи?
От 26-и батальон?
Очакваме батальона утре.
Изпратиха ме да докладвам за жертви.
Необичайна практика.
Не е, когато има загинали.
Тръгнете към източната порта.
Сър.
Трябва да ядеш.
Защо те е грижа за мен?
Не ме е грижа.
Опитвам се да ти създам удобства.
От седмици съм окована за леглото.
Идо можеше да те измъчи повече.
Защо не го прави?
Защо ми го причинява?
Вече ти казах, че не знам.
Не знам дори защо си тук.
Генералът каза, че името му е Идо Вос.
Е, и?
Баща ми е Баба Вос.
Братът на Идо?
Чувала ли си за него?
Само историите за него. Бях малка, когато избяга.
Но Идо го търси вече 25 зими, за да отмъсти за смъртта на баща си.
Твърдиш, че Баба е убил баща си? - Да.
Не го вярвам.
Не е важно в какво вярваш.
Идо ме използва за примамка на Баба.
Повечето хора отбягват баща ми с цената на всичко.
Генералът не е обикновен човек.
И е чакал дълго, за да пипне Баба Вос.
ТРИВАНТИ ИЗТОЧНА ПОРТА
Не познаваш баща ми.
Няма да усетиш кога ще ме измъкне.
Баща ти може и да успее да влезе в града...
Следващият.
...но няма да се измъкне жив.
Възли за идентификация.
Това е градът на Идо.
Хайде. По-живо. Възли за идентификация.
И той го чака.
Значи Идо е генералът, а ти работиш за него.
Каква е твоята роля?
На човек, който смята, че е отговорил на достатъчно въпроси.
Добре. Само още един.
Той знае ли, че си зряща?
Елате да опитате.
Сексуално задоволство за всички вкусове.
Каквото ви се прииска...
Удоволствието е гарантирано. - Какви красавици!
Сбогом, Руби Тюздей.
Кой би ти сложил етикет? - Благодаря.
Ти се променяш с всеки изминал ден.
Все пак ще ми липсваш.
Хайде, мързеливи негодници!
Поддържайте огъня. Не искам шлаката да се утаи.
Смити. Този не струва.
Спукал се е при охлаждането. - Защото си го местил.
Претопи го. Бъди по-внимателен, мамка му.
Военна стомана. Черна дръжка. Автентичен.
Носиш и нагръдника към него. Превъзходна плячка.
Колко даваш за тях?
Забранено е да се купува и продава военно оръжие.
Тогава ще си ги взема. - Чакай.
Десет медни монети.
Толкова струва само дръжката. Двадесет.
За 20 медника
трябва да ми дадеш и воина, от когото си ги откраднал.
Трябваше да ми го кажеш, преди да го убия.
Този глас ми е познат, но едва ли е възможно.
Той е на мъртвец.
И ако не е мъртъв, ще получа 100 медника, ако го предам.
Да. Но първо трябва да се измъкнеш жив.
А не можеш да ме надбягаш.
Майната ти.
Баба Вос.
Луд си да се връщаш тук.
Радвам се да чуя гласа ти.
Но подозирам, че скоро ще съжалявам.
Да, така е.
Ела, отзад е малко по-хладно.
Как разбра?
Цял живот се крия.
Също като теб. Знам какво е.
Явно не си дъщеря на Джерламарел.
Не съм.
Родителите ми са тук, в Триванти.
А майка ти и баща ти?
Те са нормални.
Братята ми също.
Родителите на Джерламарел са слепи, но не бях чувала за друг като него.
Има ли и други като теб?
Не... Доколкото знам.
Сигурно се чувстваш самотна.
А си и воин.
Не се ли боиш, че ще научат и ще те изгорят като вещица?
Триванти не е като Пая. Тук никой не вярва във вещици.
Но пак биха ме екзекутирали.
Защо, щом не вярват във вещици?
Управниците ни не са суеверни, но са практични.
Някои от законите ни са валидни от векове.
Някога зрението е унищожило света.
Няма да допуснат това да се повтори.
Значи ако споделя тайната ти с генерала, ще пострадаш, нали?
Ще бъде думата на отчаян затворник срещу думата на верен лейтенант.
На кого ще повярва?
Радвай се, ако ми повярва.
Иначе ще те убия и ще кажа на генерала, че си опитала да избягаш.
Не би ме убила.
Не ме познаваш.
Никой не те е познавал по-добре от мен.
Нейно Височество кралица Кейн!
Дори сред този шум усещам, че се цупиш.
Даде ми дума, че ще продължим да търсим близките ми.
И ще го направим.
Търсихме ги 30 дни. Не може безкрайно да обикаляме пущинака.
Трябва да си върнем кралството.
Щом го направим, ще имаме още воини
и база, от която да продължим издирването.
Дори да се окаже безплодно.
ПЕНСА
Да си вървим.
Успокой се, Бутс.
Израснал си сам в мръсотията,
а сега си съпруг на кралицата на Паян.
Не осъзнаваш ли, че това е чудо? - Тук съм вещер.
Имаш конкретна свята мисия. Тя ще те пази. Стига си хленчил.
Красива зала.
Кралице моя.
Кралице.
Радваме се, че сте жива.
Уплашихме се, когато научихме за Канзуа.
Лорд Харлан, благодаря за чудесното посрещане.
За мен е чест да ви приема при всякакви обстоятелства,
а сега сте били на косъм от смъртта.
Здравейте, лорд Харлан.
Здравейте. Коя сте вие?
Магра?
Не позна ли гласа ми?
Не може да бъде.
Аз съм, Харлан.
Принцесо.
И двете сестри се върнаха при нас!
Днес е ден за чудеса!
Мина доста време. Изненадан съм, че ме помниш.
Разбира се, че те помня. - Чудесно.
Доколкото помня, ти си моя почитателка.
Кралице моя.
Възлите, които получихме за пристигането ви,
разкриха намерението ви да обявите Пенса за нова столица на Паян.
Значи не възразяваш?
Напротив, поласкан съм.
Познавам те отдавна и не ти вярвам.
Всички оплакахме Канзуа, кралице моя.
Каква невъобразима трагедия.
Да.
Ще имаме достатъчно време да я обсъдим насаме.
Разбира се.
Пътуването сигурно е било тежко.
Народът ви е изтребен.
Озовали сте се в Прокълнатите земи, отвъд стените.
Позволих си да ви подсигуря прекрасна резиденция.
Добре укрепена, на чудно място. Ще сте... - Коя е най-високата къща в Пенса?
Ами, тази. Моята къща.
Така ли?
С радост ще я превърна във ваш дворец.
Веднага ще ви заведа горе.
Няма да забравя добрината ви, лорд Харлан.
Принцесо Магра.
Това се нарича "жестоко прецакване", а?
Ще й позволиш да нахлуе в града и да ти го отнеме?
Тя е кралицата.
Воините ти са повече от нейните ловци на вещици.
Да, но нейните имат повече опит в убийствата.
Освен това, ако действам умно,
присъствието на кралицата тук ще ми е от полза.
Довчера кралицата беше мъртва. Това беше от полза.
Кериган, ти си ми брат и те обичам,
но ти липсва въображение.
Значи през цялото време си се крил в планините.
Не си те представям като паянец. - Не съм.
Живях със скритите племена.
Значи не си тривантец.
Не си паянец.
Е, поне не си проклет ганитец, нали?
Якис...
Направо на въпроса. Все същият си си.
За какво иде реч?
За Идо. - По дяволите.
Отвлече дъщеря ми.
Трябва да науча къде я крие.
Доста време те нямаше, Баба.
Идо се издигна.
Знам, че е генерал. - Главнокомандващ.
Станал е главнокомандващ? - Да.
Не можеш да го доближиш.
И не ти трябва. Жив ще те одере за стореното от теб.
Взе дъщеричката ми.
Разбираш ли?
Виж, отдавна не съм в играта,
но ако я използва за примамка, не е в обикновен затвор.
Предполагам, че е в Трета база.
Разкажи ми за нея.
Това е охраняема зона за тайни военни цели.
Идо има лична рота от командоси там.
Как да проникна?
Никой не може да влиза, дори управляващите.
Проклетият Баба.
Беше ли разумно да вземаш дома на лорд Харлан?
Кралицата живее в най-високата къща. - И кралиците имат нужда от съюзници.
Положението е достатъчно деликатно.
Уязвими сме, докато не дадеш обяснение за унищожението на Канзуа.
Тревожиш се прекалено. - А ти - недостатъчно.
Хората ти вече те предадоха веднъж.
Харлан управлява армията. Закрилата му ни е нужна.
Особено като обявим новия закон... - Стига!
Харлан беше дребен придворен и се издигна до лорд на Пенса.
Не знам как го постигна. Вероятно не е глупак.
Покажеш ли слабост пред човек като него, ще те смачка.
Запомни го.
Внимавай повече в делата си с лорд Харлан.
Той и лидерите са ни нужни.
Аз съм тяхната кралица.
На чия друга страна да бъдат?
Обичаният монарх може да постигне повече от мразения.
Имаш предвид децата си.
Дадох ти дума. Мислиш ли, че ще се отметна?
Спечели лидерите... - Кралиците не се подмазват.
...докато съчиниш обяснение за Канзуа. - Не съм длъжна да давам обяснения.
Ваше Величество, лорд Харлан и капитан Госет.
Ще ги приема.
Напуснете.
Какво ще им кажеш за Канзуа?
Ще им кажа каквото реша, че може да се знае.
Твоята лъжа ще се превърне в моя.
Каже ли я кралицата, не е лъжа.
Лорд Харлан. Кого сте довели?
Кралице. Принцесо.
Представям ви капитан Госет, главнокомандващ на армията на Пенса.
За мен е чест, кралице.
Нападението на Канзуа беше ненадмината мерзост.
Да.
В пълна бойна готовност сме, откакто научихме.
Утре очаквам подробен доклад за допълнителните мерки.
Ще го получите.
Вие сте единствен свидетел - кажете ни кой е врагът,
за да можем да се подготвим. - Ще ви кажа.
Като му дойде времето.
Свикайте съветниците. Ще говоря с тях при първа възможност.
Да, Ваше Величество.
Имам друг проблем от особена важност.
Магра. - Принцесо?
Търсиш ги от 17 години. Може да продължиш още малко.
Така да бъде.
Семейството ми се пръсна.
Пратете всичките си свободни воини да ги намерят.
Ще ги търсим под дърво и камък.
Благодаря ви.
Ще дойда с вас да издадем заповедта.
Какво ли не правим за близките си. - Да…
Вярвам...
...че със сестра ви се чувствате удобно в дома ми?
Да.
А сега да разбирам, че ще си поговорим откровено.
Логично е след атаката на Канзуа да подсилим защитата си.
Но вие дадохте съгласието си да пратите воини извън града.
Или имате основание да не се боите от втора атака.
Тук сме добре защитени.
Пенса има най-голямата армия в Пая, нали така?
Затова я избрах.
Мислех, че ме смятате за приятел.
Приятелството ви нужно ли ми е?
Носят се слухове, кралице моя.
Слухове?
Да, не е тайна, че благородниците в Канзуа са готвели бунт срещу вас.
Внимавай много, Харлан.
Винаги внимавам, кралице.
Верността ми към вас е непоклатима,
но Пенса е голям град.
Има много прослойки и влиятелни хора.
Те са подозрителни.
Предполагам, че в крайна сметка ще кажете смислено твърдение.
Вече го направих.
Имате приятел в мое лице.
Мога да бъда верен другар.
Ще го имам предвид. Ако нямате други въпроси, напуснете.
Още свиквам с новия си дворец.
Кралице.
Бутс.
Да, кралице?
Ти си зрящ. Добре ли изглеждам?
Прекрасна сте.
Показвам ли с нещо, че ми трябваш?
Напусни!
Кериган.
Как ти се стори кралицата?
Точно толкова хитра и опасна, колкото я помня.
Мой тип жена е.
А сестра й?
Тя още не ми е ясна.
Но между двете има интригуваща дисхармония.
Нещо не е наред.
Какво? - Не знам.
Струва си да разберем.
При всички случаи ще се нуждая от онова предимство.
Знаеш ли къде е?
Доставят го в момента.
Чудесно.
Междувременно се оказа, че лордът на Пенса е прогонен от спалнята си.
Да.
И неслучайно. Също като брат си.
Знаех си, че ще го кажеш.
Боже Плам, пази нашата Ханиуа.
И Баба Вос, нейния баща.
Върни ни ги живи и здрави.
Върни ни ги с мир.
Дай...
Ехо?
Нали не сте тук съвсем сама?
Мога да ви попитам същото.
Но вие не сте сам, нали?
Не, не съм...
Ловци на вещици. Да бягаме.
Мамка му.
Не мърдай.
Ханиуа. - Време е да си вървя.
Няма да се измъкнеш от града. - Значи ще съм наоколо.
Ще отидем до веригата...
Мамка му.
Не искам да те нараня. - Тогава ме пусни.
И това не искам.
Мамка му!
Спрете!
Какво правят ловците на вещици далече от столицата?
Търсим брат и сестра алкени.
Ханиуа и Кофун. - Не сме ние.
Кучетата ни са на друго мнение.
Това е Кофун. - Не е вярно.
Оставете го на мира!
Годините в гласа ти ми подсказват, че ти не си Ханиуа.
Къде е тя? - Не е с нас.
Един е по-добре от нищо.
По заповед на принцеса Магра... - Магра?
...незабавно ще ви върнем в Пенса.
Какво говорите? Тя не е принцеса. Мъртва е.
Уверявам те, че е жива и е сестра на кралица Кейн.
Лъжеш.
Казва истината.
Какво? - Тя е жива.
Магра е жива.
Какво? - Трябва да тръгваме. Веднага.
Сигурна ли си?
Усетих жизнената й сила, осезаемо.
Благодаря, че потвърдихте неоспоримото.
Да вървим. - Почакайте, не!
Не можем да тръгнем. Чакаме някого.
Ханиуа ли?
Да, и баща ми. Ще се върнат скоро.
Тръгваме. - Не може да тръгнем без тях.
Опасно е да останем.
Може да тръгнете по своя воля
или завързани за гърба на коня ми.
Избирайте.
Парис... - Магра е жива.
Кофун, върви при майка си.
Аз ще изчакам Баба и Ханиуа.
Няма да те оставя тук сама.
Няма да бъда сама.
Върви при нея.
Тръгвай.
Лорд Харлан. Влезте.
Позна ме по чукането.
Или по походката ти по стълбите.
Да, забравих, че си айура.
И, моля те, без формалности между тези стени.
Наричай ме Харлан.
Предполагам искаш да ме наричаш Магра.
Така те наричах като дете.
Е, вече не сме деца. - Деца сме.
Но с възрастта ставаме по-тъжни и гневни.
Донесох дар за детето в теб.
Звънтяща пръчица.
От години не съм имала.
Помня, че ти харесваше да играеш с такива.
Да.
Само това заглушаваше шума в главата ми.
Благодаря ти, Харлан.
Поне това можех да направя за теб, Магра.
Откакто сестра ми те лиши от дом ли?
Правя всичко с умисъл да служа вярно на кралицата.
Доколкото помня,
правиш всичко за своя собствена изгода.
Явно и двамата имаме добра памет.
Кажи ми...
Беше ли в Канзуа при атаката?
Не. - Така ли?
Значи... Няма свидетели?
Първо пропускаш титлите ни, а сега намекваш за предателство?
Ти разбираш от тези работи.
Изправи се срещу сестра си
и се опита да й отнемеш трона.
Но после изчезнах за цели 18 години.
Историята е с поука.
Наистина.
Къде беше толкова време?
Това е дълга история, а посещението ти е кратко.
Разбирам.
Тези дни ще намерим време за нея.
Ако не възразяваш, ще кажа, че щеше да станеш прекрасна кралица.
Скъпи и благочестиви граждани на Пенса,
нека бог Плам топли сърцата ви.
Изправям се скромно пред вас като душа, преродена след мъка,
преминала през скръбта, през смъртта.
Днес повече от всякога ви благодаря за това, че ми вярвате, обичате...
Магра?
...и осмисляте живота ми. - Тук съм.
Какво става?
Ние... - Сборът е след три дни.
Така се разбрахме. - ...сме...
Още го организирам. - ...избрани.
Тази сутрин се събуди с друга мисъл.
Не е новост за нея.
Любимата ни столица Канзуа, от която са управлявали баща ми,
баща му и дядо му преди него,
вече не съществува.
Станах свидетел на виковете на хората ми, които се давеха.
Деца плачеха за майките си. Мъже - за съпругите си.
Бях готова да умра с тях,
но Бог реши друго.
Усетих пламъка му да гори в мен,
да ме топли, докато ме измъкна от сигурна смърт,
за да намеря отново сестра си.
Принцеса Магра, която изчезна за дълги години.
Същият този Бог,
единственият истински Бог,
ни доведе тук днес,
за да обявим Пенса за новата столица на кралство Паян.
Скъпи мои паянци,
знайте, че опасенията ви не са били безпочвени.
Армията на тривантите изби нашия народ...
...и унищожи Канзуа.
Мамка му.
И сега ще ви кажа защо.
Шпионите им донесоха,
че нося дете в утробата си.
Това дете ще промени всичко,
защото той или тя ще се роди с божествената дарба да вижда.
Знам, трудно е да приемете нещо, толкова противоречащо
на доктрините на нашите предци.
Но аз чух Божия глас
и Бог сля душата си с моята и ме върна от смъртта,
за да обединя всички паянци и да унищожим врага ни на запад
веднъж завинаги.
Победата ни е предречена и ще бъде бърза,
защото ние сме избрани да пазим тези благословени деца,
а те ще се множат, за да ни отведат в нов свят.
В този свят зрящите и незрящите
ще живеят в хармония под мое управление.
Защото ние сме паянци!
Ние сме паянци.
Влизал ли си в рудник?
Не.
Не обичат посетители.
Движи се по стените. Не доближавай ямите.
Снел ще те чака. - Снел.
Дай му това. Той ще ти покаже тунела.
Движи се възможно по-бързо.
Ако вдишаш горещия въздух, ще те изгори отвътре.
Благодаря, Якис.
Вероятно ще умреш. - Няма.
Здравей, приятелю. Носиш ли ми нещо?
Да вървим.
Този тунел ще те отведе направо под Трета база.
Но човек не издържа повече от 30 стъпки.
Движи се бързо или ще се опечеш жив.
Успех.
Сибет.
Какво направи? - Каквото се разбрахме.
Не сме говорили за бебе. От Бутс?
Не ме съди. Съдбата ми го прати.
Не знаеш дали бебето ще е зрящо,
докато не се роди.
Напротив, знам.
Мислех, че ще се зарадваш.
Ако не заради мен, заради себе си.
Децата ти вече не са вещици.
Това няма да е от значение, когато тривантите ни избият.
Държиш се истерично.
Разбрахме се да управляваме заедно. - Казах, че ще бъдеш до мен.
Така и стана. - Не е важно къде съм,
ако продължаваш да действаш сама.
Какъв съвет щеше да ми дадеш?
Бих ти казала, че е лудост да обявиш война на тривантите.
И че да обявиш, че чакаш зрящо бебе, ни поставя пред риск от революция.
С една реч
успя да дадеш два повода да ни убият.
Пак щях да кажа същото.
Сибет. - Магра.
Може да има само една кралица и това съм аз.
Ако беше мъдра, щеше да слушаш и да се учиш,
а не да се заблуждаваш, че можеш да управляваш,
за да можеш един ден да ми дадеш наистина ценен съвет.
Грижа се за теб... сестричке.
Както винаги.
Здравей, приятелю.
Съжалявам, объркал съм тунела.
Смити, сигурен ли си, че това е Баба Вос? - Чух го да говори с Якис.
Тогава
ще изчакаме хората на генерала
и ще си вземем наградата.
Нещо смешно ли казах?
Мъртъвци очакват награда.
Какви ги говориш?
Смити.
Измъкни се, преди да дойдат воините.
Вече е късно.
Не мърдай!
Баба Вос, предай се...
Стой!
Разпръснете се!
Обкръжете го!
Ето го!
Завийте наляво!
Наляво! Действайте!
Движи се към площада!
НЕ ВЛИЗАЙ! ЗАБРАНЕНА ЗОНА!
Мълчи, момче. - Добре.
Запречете улиците и преките!
В пряката към реката е.
Изправи се, майко, водена от бог Плам.
Той пази всичките ти деца.
И всичките ти сестри и дъщери.
Изправи се, майко,
водена от бог Плам...
Чувам ви.
И ви надушвам. Няма нужда да се криете.
Кой иска чай?
Здравей, братко.
Идо.
Великият Баба Вос.
Изклал дузини ганитци. Убил собствения си баща.
Окован като обикновен роб,
защото не намери сили да убие едно момченце.
Разочарован съм.
Моля те, братко.
Дъщеря ми...
Дъщеря ти ли?
Твоята дъщеря? Имаш предвид... дъщерята на Джерламарел, нали?
Моля те. Пусни я.
Молиш ли ме? - Тя няма нищо общо...
Молиш ме, аз... - ...с нас.
Странно е да долавям състрадание в гласа ти.
Някога се молех за нотка милост от твоя страна.
Съжалявам. Цял живот се виня за това,
което ти причиних, и... - Млък!
Не се бой.
Имаме време да наваксаме.
Започвай.
Идо.
Пусни я.
Идо!
Превод на субтитрите Анна Делчева