Čet, čet!
Čet, čet, čet!
Haniwa, Kofun, zelo sem vaju vesel.
Si ti...
Jerlamarel sem. Vajin oče.
Ko sem slišal, da so kraljica in lovci čarovnic našli Alkenny,
sem se bal najhujšega.
Naj si vaju ogledam.
Gotovo sta izčrpana od poti.
Pridita. Namestil vaju bom.
Hiša razsvetljenja.
Česa takega še nisem videl.
Stavba je skoraj nedotaknjena.
Nekoč je bila zapor, zato je trdno zgrajena.
Več let sem iskal dele za generator,
a imamo zaradi tega elektriko za luč, toplo vodo in ogrevanje.
Vsi se vaju veselijo.
Vsi?
Jaz sem.
Spoznajta brate in sestre.
Haniwa, Kofun, uspelo vama je.
Sem Oloman, vajin brat.
To je Sheva.
- To sta Nonni in Sammy. - Dobrodošla.
To je Sheena.
Dobrodošla.
Veseli me.
Ti dve mali pošasti pa sta Hayah in Hoveh.
Gotovo sta lačna. Pojdimo jest.
Za hrano in družino, s katero jemo,
vključno z novim bratom in sestro,
se zahvaljujemo.
Lahko začnete.
Zdaj pa si morata spočiti.
Haniwa, to je tvoja soba.
Kofun bo v sosednji sobi.
Tukaj so vajine stvari. To je tvoja postelja.
To je slika Clauda Moneta.
Ni original, ampak reprodukcija.
Čudovita je, kajne?
Ja.
Najboljše sem prihranil za konec.
Tukaj je vajina prha.
V tej plastenki je milo.
Voda je celo ogrevana.
Ja, o tem sva brala v knjigah.
To vama bo bolj všeč kot branje o tem.
Kofun, pokazal ti bom tvojo sobo.
Pričakujejo, da bova spala tu?
Najbrž.
Če smo družina, zakaj ne spimo skupaj?
Tudi jaz sem pomislila na to.
Pridi.
Tako toplo je, čeprav ni ognja.
Pogrešam očeta.
Jaz tudi.
Misliš, da bomo še kdaj skupaj?
Ne vem.
Pustila sva ga samega...
po vsem, kar se je zgodilo z mamo.
Ne vem, zakaj sva prišla sem.
Nihče naj ne govori z njo.
Nihče naj se ji ne približa. Pazi jo, kot da ti gre za kožo.
Pa gre?
Ja.
Prav si imela.
Opozorila si me, da bom prej ali slej
obžaloval podporo vladavini tvoje sestre.
A dvomim, da si celo ti predvidela, kako prav boš imela.
Vsak od teh vojakov je izgubil starša, otroka, sorojenca, partnerja.
Vsak od njih lahko postane vodja upora proti njej ali nam.
Če izvejo, kaj je naredila,
jih nič ne ustavi.
Če?
Kako lahko to preprečimo?
Edini, ki poznamo zgodbo, si ti, jaz, tvoj čarovnik
in kraljičina pomagačka, ki jo stražimo.
In kraljica.
Prej ali slej bodo možje želeli slišati kraljico.
Kako bomo takrat preprečili, da izvejo zgodbo?
Iz tega poslopja ne sme več priti kot kraljica.
Kaj to pomeni?
Da sta nam na voljo dva izida.
Ali se bo prostovoljno odrekla kroni,
blagoslovila sestro kot naslednico in se strinjala z njeno vladavino...
ali pa sploh ne bo prišla ven.
Karkoli ji boš rekel, nikoli se ne bo odrekla kroni.
Moje besede je ne bodo prepričale.
Zato moraš poskusiti ti.
S princeso Maghro si, kajne?
Lovci čarovnic so ti zaupali stražo.
Torej si prisegel bodisi njemu ali pa njej.
Domnevam, da njej,
glede na to, da te on očitno prezira.
Utihni.
Še včeraj sem bila lastnina najbrutalnejših moških.
Privolila sem, ker je bilo to boljše od alternative...
dokler ni bilo več.
Kaj ji dolguješ?
Morda zvestobo.
Poslušnost,
prihodnost, življenje?
Kako je to mogoče?
Kraljica je bila jasna, kaj dobim, če rešim ta problem.
Naj ti jasno povem,
kaj dobiš ti, če mi ga pomagaš rešiti.
Dobro je biti princesin poročnik,
še bolje pa kraljičin poročnik.
Kaj je to?
Preberi.
Bil je čas, pred vsem tem,
ko smo lahko zaupali razumu.
Spominjam se take sestre.
Prišla sem v upanju, da nekje v tebi še obstaja.
In da bo sprejela stvarnost njenega položaja
ter se odzvala razumno.
"Odreči se prestolu."
Daj svoj pečat in to sprejmi.
To preberi svojim možem. Danes, takoj.
In sprejmi, da boš živela pod mojo vladavino.
Kakšno domišljijo imaš.
Da prideš sem in misliš, da bom to res storila zate.
Zame?
Stori to. Ne stori tega.
To ti ponujam iz usmiljenja in v spomin na najinega očeta.
Tvoja odločitev je, ali boš to sprejela ali ne.
Ni moja odločitev, Maghra.
To veš.
O tem se ne moreš pogajati.
Pogajati pod pritiskom, da mi boš rešila življenje
ali sebi uresničila veliko željo.
Samo bogovi odločajo o vladarjih.
In takrat mora biti temu priča Smrt,
sicer ni ne nasledstva prestola ne veličanstva ne legitimnosti.
Samo bedna laž bednih ljudi.
Če želiš mojo božanskost,
moraš zbrati pogum, pograbiti nož in si jo vzeti.
Božji zakon, božji glas, božje besede.
Neverjetno, kako se vse uskladi,
ko ti nekaj želiš v določenem trenutku.
Potem je prav, da boš umrla na takem kraju,
oznanjajoč, da je Bog na tvoji strani,
ko te bo nesreča oropala vsega,
kar si nekoč zahtevala zase.
Ponudba o abdikaciji še vedno velja.
Stori to ali pa ne.
Tvoja odločitev.
Sta se naspala?
Niti ne.
Si predstavljam.
Za sabo sta pustila vse.
Normalno je, da se počutita izgubljena.
A zagotavljam vama, da je resnica ravno obratna.
Zdaj sta z družino.
Pridita. Razkazal vama bom vse.
Tukaj se vsak dan učimo.
Svinčnik?
Veliko se moramo naučiti.
Je tako?
Tole je knjižnica.
Deset let sem zbiral te knjige.
Znanost, matematika, medicina,
zgodovina, geografija, inženiring, literatura.
Naši predniki so bili pedantni, ko je šlo za dokumentiranje
njihovega znanja in dosežkov za zanamce.
Kot bi vedeli, da jih bomo nekoč potrebovali.
Toliko si želim deliti z vama, vse te blagoslove, ki jih imamo.
Blagoslov pa je včasih čutiti kot prekletstvo, kajne?
Kajti vsak dan vidimo ves zapravljen potencial
na tem svetu in v sebi.
Počutiš se samega.
Res?
Kofun, veš, kaj mislim.
Pred vsemi sva morala skrivati najine zmožnosti.
Tako je.
Večino življenja sem prepotoval in iskal sebi podobne.
Prepotoval sem Trivantes vse do Western Badlands.
In zahodno od Payana vse do Atlantika.
Nisem našel človeka, ki vidi.
Videl si ocean?
Plaval sem v njem.
Zakaj si se vrnil?
Da zgradim ta kraj.
Citadelo znanja
in zatočišče, kjer se lahko varno zbiramo in učimo.
Kjer izobražujemo sebe in ostale o znanosti naših prednikov.
Rekel si, da nisi našel človeka, ki vidi.
Saj nisem. Zato sem naredil vaju.
Smo vsi tvoji otroci?
Ja. Ti, Kofun,
Oloman, Sheva.
Vsi, razen najmlajših dveh.
Ona sta Olomanova.
Kaj pa njihove mame?
Radi jih imajo, kot vidva svojo.
Tu je vedno dobrodošla.
Najina mama je mrtva.
- Kaj? - Ubili so jo lovci čarovnic.
Zelo mi je žal.
Zelo rad sem jo imel.
Ne bi rekel. Zapustil si jo.
- Kofun. - Nosečo s tvojima otrokoma.
Vse življenje si nas pustil same.
Naju nisi hotel spoznati?
Kdo sva, kakšna sva?
Pravico imaš biti jezen.
Lagal bi, če bi rekel,
da mi ni bilo žal nekaterih stvari.
Mlad sem bil. Pogosto nespameten.
Čeprav sem izbran, nisem popoln.
Ne, daleč od tega.
Toda bil sem izbran, Kofun. To moraš videti.
Videč otrok slepih staršev.
Rojen sem bil kot most med tem temačnim svetom
in boljšim, ki nas čaka.
Imamo božansko nalogo. In zapomnili si nas bodo.
Naša imena bodo zapisana v človeško zgodovino.
Pridita. Pokazal vama bom generator.
Kaj počneš?
Sploh mu ni mar, da je mama mrtva.
Seveda mu je.
Prizadelo ga je, toda ni bila njegova žena.
Ne, le njegova otroka je nosila.
Naju, Kofun. Mislim, da nisi pošten.
Verjel je, da sva bila izbrana, da na svet prineseva svetlobo?
Izbrana.
Rojena.
Reci temu kakor hočeš. Vem samo, da sva do zdaj živela v strahu.
Na begu pred ljudmi, ki bi se morali bati naju.
Hočeš, da se te bojijo?
Raje to, kot da me sežgejo kot čarovnico.
Sta pripravljena?
Je to premog?
Ja, takoj za ogrado imamo svoj rudnik.
Dežela Payan je polna premoga.
S tem prižigate luči?
Ja. Pokazal vama bom.
Oloman.
Dobro jutro.
Kurjenje premoga v kotlu pod pritiskom ustvarja paro.
Ta gre v turbine, ki poganjajo generator, ta pa proizvaja elektriko.
Sam si to naredil?
Ja. Na novo sem ga naredil.
Oloman pa se je naučil, kako ga spraviti v tek.
Samo to sem dodal. Regulacijski ventil.
Pritisk je treba nadzorovati,
sicer ga nimate ali pa ga je preveč.
V vsakem primeru ni elektrike.
Pomislita, kaj lahko skupaj dosežemo, ko nas bo še več.
Osvetlili bomo lahko celotna mesta.
Kaj bodo slepim ljudem osvetljena mesta?
To bodo mesta za videče.
Deset nas je. Kaj pa drugi?
Jih boš pustil tukaj?
Ne. Seveda ne, Kofun.
Toda zavedaj se, da so po zakonu narave
slepi deviacija, ne mi.
Kmalu bodo prišli k nam
in nas prosili, naj zaplodimo videče otroke.
Otroke, ki se bodo šolali v takem kraju.
V bodoče pa v drugih podobnih krajih.
Bog, narava, kakorkoli temu rečeš,
se je odločil človeštvu povrniti vid.
Ta odgovornost je naložena nam.
- Hvala, Oloman. - Ja, gospod.
Kofun.
Vem, da se je treba Jerlamarela navaditi.
Misli, da je nekakšen bog? Da smo vsi bogovi?
Ne, ne bogovi, ampak prvi nove vrste.
Vračajoča se rasa ljudi, ki lahko uresniči naš potencial
po tem, ko smo 500 let živeli v temi kot prestrašene živali.
Prestrašene živali?
Upam, da boš nekoč spoznal mojega pravega očeta.
Razumem te, Kofun.
Tudi meni ni bilo lahko, ko sem prišel sem.
Toda ne razumeš, da čeprav vidiš,
si vse življenje živel v temi.
Daj si čas.
Jarlamarel nas ni vzgajal, a nas je naredil z namenom.
- Da svetu vrnemo svetlobo. - Tako je.
Lahko začneš s to lopato.
Lovci čarovnic so pobili tvoje ljudi.
Žalujemo za njimi.
Tudi Valeyi poznamo bolečino duše.
Toda bojimo se, da boste k nam spet privedli Tamacti Juna.
Naš otrok je hudo ranjen in potrebuje zdravilce.
Brez pomoči ne bo preživela.
Jo boste odslovili?
Dekle lahko ostane.
Vidva pa poskrbita, da bodo vajine sledi vodile drugam.
Imate mojo besedo.
Bodi pogumna, Bow Lion.
Kam bosta šla?
Bog Plamena ve.
Valeyi bodo dobri do tebe.
Tu si moraš ustvariti življenje.
Tam zunaj ni ničesar zate, Bow Lion.
Tvoja mama je v tvojem duhu.
Sanjam, da boš dolgo živela, ljubo dekle.
Čakajo te številna potovanja.
- Čet, čet. - Čet, čet, čet.
Moja pogumna levinja.
Verjamem Babi.
Nikoli te ne bomo pozabili.
Sama sva ostala, orjak.
Katere bogove si razjezila, da si dobila to?
Mama mi je govorila, da žalostni dnevi ne trajajo dlje od srečnih.
Je imela tudi ona slutnje?
Ne. Rada se ga je napila.
Toda lekcija zato ni nič manj dragocena.
Mraz postaja.
Zakuriva ogenj. Poiskal bom kakšno divjad.
Polkovnik. To pa je presenečenje.
Res?
Menil sem, da me boste pričakovali,
ko sta prišla otroka Babe Vossa.
Skrbelo me je, ker se niste oglasili,
kot ste obljubili generalu.
Naj bi me obvestili lokostrelci?
Nameraval sem vas. Tu je bilo kar precej dela.
Zdaj smo prišli. Kje sta moja ujetnika?
Zakaj je general tako obseden ravno s tema dvema otrokoma?
Ubogati moram generalove ukaze,
ne pa dvomiti vanje ali jih razumeti.
Razmislite o tem.
Za razliko od vas ne delam za generala. Partnerja sva.
Kar mislite si, če vam pomaga.
Ste prepričani, da sta res otroka Babe Vossa?
Do Trivantesa je daleč in nočemo napak.
Dobili boste njegovo hčerko Haniwo.
- Kaj pa sin? - Ne.
Bomo imeli težave?
Nobenih težav ne bo, če bo fant ostal tukaj.
Naj vas spomnim, da smo oboroženi in več nas je.
Torej bo moralo dekle zadostovati.
Kofun?
Ni rabiš se skrivati.
Govorijo o naju. Zakaj?
Kaj?
Haniwa!
Kofun!
Baba!
Odprite vrata!
Na pomoč!
Odprite vrata!
Izpustite me!
Haniwa! Haniwa, Haniwa! Ne!
Odprite vrata!
Pojdi.
Pohitite.
Si v redu?
Bila je moja hčerka. Tvoja sestra.
Nisem videl druge poti.
Škoda. Imela je velik potencial.
Kaj pa Kofun?
Kaj je videl?
Dovolj.
Dolgo sem čakal nanju.
Grozno je.
Storila si, kar si lahko.
Ne dovolj.
Več, kot bi ona zate, če bi bilo obratno.
Si prepričan?
Ja. Zelo.
Morda v tem trenutku nisi,
a nekje v sebi si tudi ti.
Nimaš si česa očitati.
Tvoj oče bi se strinjal.
Hitro bom opravil.
Lovec čarovnic?
Odkar pomnim, si bil moja opora.
Nepojmljivo je, da se ne bi posvetovala s tabo
o vsem, kar me čaka v prihodnosti.
Imam še nekaj opomb.
Domnevajoč, da imajo sestrin blagoslov,
jih bom prebrala enotam, da bodo začeli prenos.
Mojo abdikacijo.
Nehaj! Kaj počneš?
Stran od njega!
Tamacti Jun.
Kaj si storil?
Hvala za tvoje usluge.
Sibeth, ne.
Kaj si storila?
Maghra, ko pes enkrat ugrizne,
ne glede na to, kako je bil zvest
in kako si ga imel rad, mora umreti.
- Obe si ubila. - Ne bi rekla.
Njegova vojska je zunaj. Ko ugotovijo...
Ne, ne, ne. Ni njegova.
Samo izposodil si jo je.
Izvedeli bodo resnico,
da je bila krivda, ki jo je čutil zaradi mojega trpljenja, prevelika.
Po starodavni tradiciji si je vzel življenje.
Zvest služabnik do konca.
Če bova povedali nasprotujoči si zgodbi,
bo to skalilo to resnico.
Nastala bo zmeda, kaos in potem bova najbrž obe umrli.
Lahko pa greva skupaj ven
in preneseva sporočilo, kjer bom pojasnila,
da bom v času krize vodila svoje vojake s sestro ob strani.
Da mi bo prvič med vladanjem svetovala.
Ne boj se.
Tukaj sem.
Veliko se bo spremenilo.
Pustite me! Pojdite!
Pomiri se, Kofun.
Kaj je z mojo sestro?
V redu je.
Izročil si jo Trivantianom.
Niso pošasti, ki so se te jih naučili bati.
Brez sodelovanja z njimi
bi vse tukaj in mojo družino kraljica že zdavnaj pobila.
Z našo vizijo in njihovo vojsko
pa lahko enkrat za vselej premagamo kraljico.
Trajalo bo leta,
a kmalu bomo imeli najmočnejšo vojsko na celini.
Ne bodo nas več lovili kot pse, ampak gledali kot bogove.
A treba se bo žrtvovati.
Kofun, sin moj. Jaz...
Nisem tvoj sin, zmešanec!
Molči.
Ne zaslužiš si danih blagoslovov.
Odpelji ga pri zadnjih vratih. Nočem, da ga vidijo otroci.
Zelo mi je žal.
Odpeljali te bomo na obrobje tega kraja in prost boš.
Kaj pa moja sestra?
Vse odpelji dol in pripravi shrambo.
Počakaj na moj klic.
Nočem, da ga slišijo otroci.
- Hej! - Hej! Hej!
Oče. Na tvoji desni.
Na tvoji levi!
Zid! Zid!
- Sva tukaj? - Ja, tukaj sva.
Jerlamarel!
Kje si?
Saj se ne skrivaš pred mano, a ne?
Me vidiš?
Jaz te voham.
Skrivaš se v svojem blatu kot podgana.
Je to tvoja Hiša razsvetljenja?
Nobenih dreves ni.
Nobenega zraka.
Samo ostuden smrad gnijočih stvari.
Tvoja vizija in vse tvoje znanje so bolezen, ki je iztrebila tvojo vrsto.
Toda ti ne čutiš ničesar.
Vi, bedaki, ne veste nič.
Pridi in se spopadi z mano kot moški, ti strahopetec.
Baba Voss. Ni treba, da je tako.
Mojo deklico si izročil Trivantianom.
Nisem jaz kriv, ampak ti.
General jo je hotel, ker misli, da je tvoja hčerka.
Kateri general?
Edo Voss.
Edo.
Tvoj brat.
In kar dal si mu jo?
Nisem imel izbire.
Kakšen človek čaka 17 let, da spozna svoja otroka, in ju takoj izda?
Borim se za človeško raso! Za to je treba nekaj žrtvovati!
Moja sta! Ne drzni si ju raniti!
Nista tvoja otroka.
Rojena sta bila z namenom, ki ga ti ne razumeš.
A tako?
Odtrgal ti bom prekleto glavo!
Ne, ne boš!
Pizdun. Pizdun.
Ne misli si, da me lahko poraziš.
Oh. Ja, tako neumen sem.
Kje si? Prekleti strahopetec.
To je starodavno orožje.
Veliko učinkoviteje od tvojih puščic in mečev.
Vem, kaj je pištola.
Orožje strahopetcev.
Ne moreš zmagati, Baba Voss.
Živiš v svetu večne teme.
Jaz spadam v prihodnost, v kateri ni prostora za tvojo vrsto.
O, ne. Zdaj si v mojem svetu.
Kje si?
Povsod.
Počakajte, da se vrnem.
Voham tvojo kri, Jerlamarel.
Res?
In tvoj strah.
Vohaš svojega?
Počasi ti bom zadajal rane, dokler ne boš izkrvavel.
Čutil boš, kako življenje polzi iz tebe.
Strahopetna smrt.
Počasna in mokra.
Čet, čet.
Poglej me. Poglej me.
Ti si to storil.
Čakaj, čakaj, čakaj.
Prosim! Prosim, nikar!
Kofun?
Ja.
Si v redu?
Ne, nisem.
Lovec čarovnic je mrtev!
Bil je zadnji svoje vrste.
Vojak, ki je častno priznal,
da je izneveril kraljico, svoje kraljestvo,
svoje bogove in sebe...
Ni imel druge izbire, kot da umre kot vojak,
kar zahteva tradicionalno smrt.
Junak do konca.
Ne smemo dopustiti,
da bi bilo njegovo žrtvovanje zaman.
Zato gremo naprej.
Zgradili si bomo nov svet.
Svet brez stisk.
Svet brez hotenj.
- Svet brez... - Svet brez strahu.
Svet brez sovraštva.
Svet brez vraževerja.
Novo pot, po kakršni še nismo šli.
In v tem novem svetu, ki ga je omogočilo žrtvovanje Tamacti Juna,
morda sploh ne bo potrebe po lovcih čarovnic.
Narednik, odhajamo na Lavender Road.
Tole je bilo zanimivo.
Svet brez lovcev čarovnic pomeni svet brez čarovnic.
Našli bomo mojo družino.
O tem se ne bova pogajali.
Ko jih najdemo, ne bom dovolila, da jih najina vojska obravnava kot begunce.
"Najina" vojska?
Ali ni tako?
Torej pot naprej vodi v videče kraljestvo.
Potem bom potrebovala videčega kralja,
ki mi bo dal videče otroke.
Jerlamarel me je enkrat zavrnil,
zato razumeš, zakaj ponudbe ne bom ponovila.
Kaj predlagaš?
Povej mi več o svojem sinu.
Čet, čet.
Kaj vidiš, sin moj?
Stolpe Božje kosti.
Več, kot sem jih videl kdajkoli.
Dim se vali.
Paris.
Tukaj je.
Pojdimo po tvojo sestro.
Prevedla Lidija P. Černi