Maghra!
Har I fundet mor?
Hun blev ført hen til deres leder.
Jeg så hende dø.
Jeg ledte efter hende.
Jeg fandt den her. Vi må af sted.
Jeg kender et sted, vi kan gemme os. Følg med mig.
Ingen finder os her. Det er en godt skjult hule.
Vi er ankommet.
- Boots! - Åbn porten!
Åbn porten!
Nej!
Jeg har hørt, at når en Payan-monark bestiger tronen...
...indsættes der en amulet lige over hjertet.
Hvordan kan nogen have bortført dronningen?
Jeg er den eneste her, der kan hjælpe dig.
Jeg ved, hvem der har din søster.
Chet-chet!
Chet-chet-chet!
Dorian den Ældre sagde engang...
..."Den mest foruroligende lyd for et menneske er stilhed...
...når naturen tigger om jamren."
Stilhed under en fødsel, stilhed i et hjerteskærende øjeblik.
Stilhed under påføring af så ekstrem smerte.
Du kan godt være stolt.
Din trods er formidabel.
Nogle mænd i mit sted ville måske lade sig påvirke af den...
...og pludselig føle medlidenheden komme krybende og svække deres beslutsomhed...
...og så videre og så videre.
Bare for at få det på det rene... De mænd er kujoner.
Der er en grund til, at jeg er i mit sted, og at de ikke er.
Og om otte fingre...
...starter vi på tæerne.
Jeg fortsætter i dagevis, indtil du fortæller mig, hvor min dronning er.
Jeg ved, hvor dronningen holdes fanget.
De vil ikke vente os.
Der er flere dages rask march dertil.
Hæren gør allerede klar til at bryde op.
Der er bare nogle få ting, der skal afklares inden.
Afklares?
For det første drengen.
Jeg er taknemlig for, at han hjalp os med at fange de to skygger derude.
Men nu...
...vil jeg gerne vide, hvordan han gjorde det.
Han er ikke din søn.
Det var tydeligt, så snart han blev bragt til dig.
Men han har også syn, ikke sandt?
Jo.
Endnu et af Jerlamarels børn...
...med en anden kvinde.
Du havde fortjent bedre.
Det er ikke drengens skyld, og uden ham stod du på bar bund.
Jeg er heksejæger, Maghra, og netop nu sidder der en i mit telt!
Det har intet med skyld at gøre. Jeg kan ikke ignorere, hvem han er.
Selvfølgelig kan du det!
Han er sammen med mig.
Han er under min beskyttelse. Og jeg er kongens datter.
Hvad vil du ellers afklare?
Om han kommer med os.
Kommer med os?
Jeg flytter hæren. Jeg kan ikke efterlade dig her.
Ikke tale om. Jeg bliver her, til min familie er fundet.
Der er gået flere dage uden spor af dem.
- Du lovede mig det! - Jeg lovede at lede.
Det løfte har jeg holdt, som jeg ser det.
Så efterlad nogle af dine folk. Jeg leder videre.
Jeg har ikke noget valg, og det har du heller ikke.
Knægt...
Jeg har glemt mere om at dræbe, end du nogensinde kommer til at vide.
Hvis du tror, at dit syn udligner styrkeforholdet mellem os...
...kan du godt tro om igen.
Det er helt fint.
Stedet er ubeboet. Der er ikke mange farer her.
Nogle få mænd er nok til at beskytte mig.
Maghra, dronningen er i fare.
Hun kan være invalideret. Hun kan være død.
Vi ved ikke, hvem der regerer i kongeriget.
Vi ved ikke, om nogen regerer i kongeriget.
Det kaos, der herskede forud for din families styre, var forfærdeligt.
Utallige rivaliseringer, stridigheder og vendettaer.
Uden en Kane på tronen som regent vil de ting blusse op igen.
Og du er retmæssigt den næste Kane i arvefølgen.
Jeg lader et kontingent soldater blive her for at lede efter din familie.
Men hvad din tilstedeværelse angår...
...er det ikke op til os to.
Har du kommandoen over de mænd, der bliver her?
Ja, Deres Højhed. Fire mænd under mig.
Otte ville være bedre.
Gør det.
Og du forstår godt, hvor vigtig din opgave her er?
Ja, naturligvis.
De er mit liv.
Javel.
Du må tale med din far.
Han vil ikke lytte til mig.
Og derfor må du tale med ham.
Hvorfor mig?
Haniwa, det er ligegyldigt, hvem der taler først.
Det er vejen frem.
Du tror, det er enkelt.
Det er det.
Bryd tavsheden, mens du kan.
Hvorfor stopper vi?
Vi slår lejr for natten her. Din far spejder forude.
Hvor langt væk er det?
Hvor langt væk er hvad?
Wow.
Jeg ved ikke, om jeg er lettet, eller om jeg håbede, vi aldrig fandt det.
Jeg giver de andre besked.
Hjem.
Hvordan kan en dronning, der aldrig forlader sit palads,
ende i vejsiden i selskab med blot en tjenerinde og en kusk?
Tror du, nogen prøvede at styrte hende?
Jeg kan forestille mig mange ting.
Jeg prøver at lade være.
Hun havde fjender.
Det følger med titlen.
Især for nogle.
Hun er min mor. Det ved du godt, ikke?
Deres ansigter, deres stemmer, endda deres vejrtrækning.
Jeg var så lille, da min mor døde, men selv da vidste jeg det.
De to var fuldstændig ens.
Så da hun døde,
føltes det ekstra slemt, at hver gang min søster var i nærheden...
At høre hende, lugte hende, røre hende...
...fik mig til at sørge over min mor igen.
Det var sikkert det samme for min far.
Det var vel derfor, han ikke kunne få sig selv til at tage den ting,
hun værdsatte over alt andet.
Hendes fødselsret.
Jeg har mad til hende, som du bad om.
Kald hende bare ved hendes titel. Her er der ingen magt eller magi i den.
Jeg har mad til dronningen, som du bad om.
Udmærket.
Lever det stadig ikke op til din standard?
Jeg havde hørt historier om din stædighed. Sågar også dine selvdestruktive tendenser.
Jeg syntes, det lød besynderligt og upålideligt.
Men nu...
Måske kan du be- eller afkræfte et par stykker af dem for mig.
Jeg hørte, at du dræbte elskere, fordi de snorkede.
Tjenere, fordi du ikke brød dig om deres lugt.
Du skar tungen af unge piger,
fordi de ikke tilfredsstillede dig hurtigt nok.
Er der noget af det, du vil bestride eller måske endda tage æren for?
Du kender reglerne.
Klokken ringer, og hvordan ved vi, at du ikke prøver at flygte?
Klokken ringer, og så må vi reagere.
Klokken ringer, og det bliver du straffet for.
Indtil løsesummen bliver betalt,
er du et aktiv, jeg vil passe uhyre godt på.
Så hvorfor slapper du ikke bare af?
Skal vi fortsætte vores samtale?
Du skal vide, at selvom jeg fandt de historier underholdende...
...omhandler den, der virkelig interesserer mig, en særlig elsker...
...som knuste dit hjerte og så forlod dig.
Haniwa.
Det, jeg sagde tidligere...
Jeg ved det godt.
- Det er bare, fordi... - Det er okay.
- I hulen... - Jeg forstår det godt.
Er du sikker?
Ja.
Hvad tror du, der venter os?
Jeg tror helt ærligt, at du må dæmpe dine forventninger.
Du må glemme alt det, vi ved om ham.
Glemme, at han efterlod sit barn, der blev vanrøgtet
og endte som et uhyre.
- Vi ved jo ikke, hvad der... - Det her var ikke mors ønske.
Jeg kan ikke huske, at hun har talt om ham uden at lyde trist.
Jeg kan ikke huske, at hun har talt om det her uden at advare os imod det.
Det må der have været en grund til, Haniwa.
Synes du ikke, det er mærkeligt, at hun aldrig fortalte os, hvad den grund var?
Jeg ved ikke...
...hvad der... gik gennem mors hoved.
Men jeg ved, at hun elskede ham.
Og det må der være en grund til.
Du hørte det i din søvn.
Er det en ugle?
Ikke en ugle. Det er et menneske.
Vi er i udørkenen, Baba. Lovløst land.
Og du har det ikke godt.
Jeg klarer mig.
Ved børnene det?
De behøver ikke at vide det.
De ved altid mere, end du tror.
Har Haniwa talt med dig?
Hvorfor?
Hun gemmer på noget...
...som hun ikke kan udtrykke med ord...
...og det skræmmer hende.
Hun sørger.
Det gør Kofun også.
Men han er ikke grebet af det samme mørke.
De er forskellige. Lige nu har de brug for forskellige ting.
Du af alle må kunne forstå, hvad hun har brug for.
Hvad mener du?
Kan du huske, da jeg kom til dig?
Hvor vred og destruktiv jeg var?
Fordi jeg var bange.
Bange for at stole på dig...
Bange for at tro på, at det rent faktisk var sandt, at jeg var undsluppet.
Og kan du huske, hvad du så sagde til mig?
Jeg sagde, at hvis du smadrede flere af mine ting,
ville jeg dræbe dig, mens du sov.
Ja. Men derefter...
Kan du huske, hvad du gjorde?
Du sad hos mig, så længe det tog mig at kunne trække vejret igen.
Du blev der, så jeg vidste, at jeg ikke var alene.
Haniwa føler sig fortabt.
Hun står over for en usikker fremtid.
Hendes mor er væk, og hun har en ny far.
Men jeg vil give hende plads.
Og jeg vil sørge for, at hun ved, at hun ikke er alene.
Paris, hvad er der?
Ikke mere lavendel.
Jeg kan smage død.
Der er gået dage, måske endda uger.
Det er et menneske, ikke?
"En ny verden venter på den anden side.
En ny gud har taget ophold der.
Træd ind og bliv set.
Træd ind og bliv dømt.
Træd ind og find døden.
Træd ind og bliv set."
Jerlamarel.
Han er kraftedeme blevet sindssyg.
Måske ikke.
Måske er det det, der sker,
når ens arbejde er vigtigt, og man ikke vil have gæster.
Paris, jeg ved ikke rigtig.
Nu må I være klar over, hvor farligt det er at have syn her i verden.
Hvor langt man skal gå for at holde det på afstand.
Jeg er enig med Paris.
Vi er kommet for langt til at vende om på grund af sådan noget her.
I skal begge to vide, hvad vi rejste ud for at finde ud af.
Jeg vil vide, hvad vi har ofret så meget for.
Jeg vil vide, hvad jeg ofrede min kone for.
Jeg bliver nødt til at vide det.
Kom.
I det mindste ved vi, at vi er på rette vej.
Kofun.
Vi fortsætter frem.
Jeg så fire vagter.
En her ved indgangen.
To mere...
...der patruljerer mellem silkearbejderne.
Og en mere ved det andet vindue.
Så arbejderne står stille? Det er kun vagterne, der går rundt?
Ja. Og de banker med stavene for at vise, at de er der.
Hvilken slags sko har vagterne på?
Hvilken slags sko? Er de af læder? Af træ?
Læder, tror jeg.
Og hvad med dronningen? Ved du, hvor hun er?
Jeg ved ikke, hvordan dronningen ser ud.
Ude bagved var der en kvinde, der var indsmurt i blod.
Indsmurt i blod? Er hun i live?
Det ved jeg ikke.
Og du er sikker? Fire vagter og afstanden mellem dem?
Det var det, jeg så.
Det var det, du så.
Som om synet fritager dig fra at kunne tage fejl.
Du har nok mænd til at overmande dem, ikke?
I det øjeblik, de hører os eller fornemmer, at vi er der,
slår de alarm, og så er det slut.
Vi kan kun nå frem til hende i live
ved at eliminere alle vagterne, før de opdager os.
Én mand må gøre det. Én vagt ad gangen.
Jeg gør det. Jeg kan klare dem.
Jeg bad om dine øjne, heks, ikke din mening.
Kongerigets skæbne står på spil.
Jeg har stolet på dig, men ikke længere.
Medmindre du stoler på ham, Maghra.
Glem, at jeg spurgte.
Få samlet en fortrop. Signaler, ingen ord.
Den næste mand, der siger noget, er mig, når jeg kalder jer ind.
Og hvis du ikke giver signal?
Så har jeg fejlet, og dronningen er død.
Brænd alt ned,
før prinsessen til Kanzua og få hende sat på tronen.
Det har jeg ikke samtykket til.
Det behøver du heller ikke, hvis det ender sådan.
Ender det sådan?
Nej.
Cutter! Kom her!
Vagter.
Der er ubudne gæster! Der er nogen her!
Op med dig, kælling.
Min kniv.
Troede du, jeg ville fortælle hende, hvem jeg er, uden at have en plan?
Deres Majestæt?
Dronningen er her.
Hvorfor siger hun ikke noget?
Jeg er pissetræt.
Det er okay. Du er i sikkerhed nu.
Hvordan skete det her?
Hvordan fangede de dig?
Jeg blev nødt til at rejse væk.
Nogen prøvede at styrte dig. Hvem?
Et utal.
Du kommer dig snart, og så vender vi tilbage til Kanzua.
Men først kommer der en healer.
Hun er her nu.
- Forsigtig. - Naturligvis.
Har vi mødt hinanden?
Jeg er ked af, at du har oplevet det her.
Du skal ikke gå, Maghra.
Ikke før du har hørt nyheden.
Hvilken nyhed, Deres Majestæt?
De prøvede alle sammen at styrte mig.
De hævdede at have guderne med sig.
Da deres kupforsøg mislykkedes, stod jeg med et valg.
Jeg kunne lade kætteriet passere...
...eller besvare det med mit eget.
Hvad betyder det?
Vil I føre mig tilbage til Kanzua?
Der er ikke noget Kanzua.
I årevis var vores magt baseret på maskinernes luner under os.
Når de valgte at fungere, blev vi forgudet.
Når de ikke gjorde, blev vi det ikke.
Jeg vil ikke kun være dronning, fordi maskinerne fungerer.
Jeg vil være dronning, fordi jeg er det.
Så nu er historien sådan her:
Guderne tog dæmningen.
De smadrede den i vrede,
og tog de sande kættere med sig i købet.
De svage, de egoistiske, de tilbagestående.
Men mig skånede de.
Kun mig.
Du smadrede den.
Soldaterne derude...
De har fulgt dine befalinger i 20 år med løfte om, at de en skønne dag
ville få lov til at vende hjem til deres familier.
Gennem utallige kampe...
...og ulyksalighed og gru
var det det, der holdt dem oppe.
Og nu har du taget det fra dem.
Jeg gjorde det, der var nødvendigt.
Jeg reddede vores dynasti.
Tror du, at jeg vil gå derud
og fortælle mine mænd, at deres familier blev dræbt for at redde dit dynasti,
og at de så bare fortsat vil følge mine ordrer?
Dine mænd?
Mine mænd.
Og jeg tror, de vil gøre, som jeg befaler...
...for jeg er deres dronning.
Jeg tror, at for første gang i lang tid...
...er det noget, vi må genoverveje.
Hvad?
Hvorfor stopper vi?
Der er noget, der føles forkert.
- Hvad er der forude? - Et bjergpas.
- Er der en vej rundtom? - Ikke så vidt jeg kan se.
Paris.
Jeg får modstridende fornemmelser.
Jeg drømmer om fare.
Men jeg er ikke sikker på, hvor faren ligger.
Måske fordi der slet ikke er nogen.
Vi finder en anden vej rundtom.
Det vil tage flere dage.
- Vi finder en anden vej. - Der er ikke noget her.
Kofun, fortæl dem, at der ikke er noget.
Far, jeg kan ikke se noget.
Jeg går.
Kofun, hvor på himlen er Gudeflammen?
Den er allerede bag bjerget.
Hvad betyder solen for dig?
Jeg prøver bare at finde ud af,
hvornår det bliver mørkt, så I er helt ubrugelige.
Baba.
Lydfælder.
Peg på dem.
Ja.
Af sted.
Rør dig ikke.
Der er en bue og pil. Vi har brug for den.
Hvad laver du?
Jeg kan bevæge mig lydløst. Det kan du ikke.
- Nej, Haniwa! - Indtil skydningen!
Hedder du Haniwa?
Ja.
Og du, der råbte...
Hvad hedder du?
Kofun.
Jerlamarels børn,
lige bag træerne er der en bro.
I må gerne krydse broen til Oplysningens Hus.
Er der en healer i Oplysningens Hus?
I må ikke krydse broen.
Du sagde lige, at vi godt måtte.
Kun Jerlamarels børn må komme ind i Oplysningens Hus.
Der er kun én regel, og det er den.
Sig til Jerlamarel, at vi er her. Han skal nok forstå det.
Kun Kofun og Haniwa må krydse broen.
Nu hører du her...
Knægt.
Der er kun én regel, og det er den.
Så fortæl Jerlamarel, hvorfor hans søn og datter rejse så langt
blot for at vende om!
Vi vender ikke om.
Det bliver vi da nødt til.
- Hun har brug for en healer. - Nej, hun har far og Paris.
Han tager hende med til en anden stamme.
Vi efterlader hende ikke her, Haniwa.
Hun har ikke brug for os alle sammen.
- Vi bliver sammen. - Kofun.
- Stop så. - Det er vanvid.
Stop så.
Hør på mig.
Haniwa, Kofun,
vi har rejst for langt sammen med alt for store omkostninger til at vende om nu.
Jeg har tænkt over det her længe.
Jeg havde ikke lyst til at tro det, men Paris har ret.
Ethvert barn kommer før eller siden til en bro, det må krydse alene.
Hvad taler du om?
Da I blev født, stod jeg på en mur og kæmpede for at beskytte jer,
og det har jeg gjort hvert eneste dag siden.
Sådan beskytter en far sine børn.
Men en far skal også vide, hvornår han skal give slip på sine børn,
så de kan finde deres egen vej i livet.
- Det er nu. - Nej, det passer ikke.
Det passer ikke. Haniwa, sig til ham, at det ikke passer.
Det passer, Kofun.
Vi to lever i en anden verden end ham.
Det har vi altid gjort.
Vi kommer aldrig til at forstå hinanden.
Det vidste han, da han førte os hertil.
Hvorfor gjorde du det?
Fordi jeg er jeres far.
Åh, far.
Min lille pige.
Du tager fejl.
Vi lever ikke i forskellige verdener.
Du og din bror
er den eneste verden, jeg har levet i, siden den dag I blev født.
Mine børn, jeg er lige så blind som alle andre.
Men jeg ser jer begge to.
Jeg vil aldrig holde op med at se jer.
Men jeg havde ret.
Dagen er kommet, hvor I skal møde jeres far.
Far, du er min far.
Jeg elsker dig, knægt.
Ser vi dig igen?
Ja.
Bueløve.
Det vil føles som en kilden.
Ja.
Godt.
Husk altid på jeres mor.
Pas på hinanden for enhver pris.
- Far. - Nej, Kofun. Stop.
Han vil være alene.
Han vil altid have Maghra med sig.
Og nu vil han have jer to.
Jeg er hos ham.
Se på din søster.
Hun ved besked.
Nu...
...skal I begge to høre godt efter.
Synets gave kan være blindende.
Jerlamarel... er jeres far,
og han har syn.
Men han er ikke en gud, og det er I heller ikke.
Hvis I skal opbygge en ny verden...
...så husk på jeres mor.
Og husk på Baba Voss, som har lært jer alting.
Og skab en ny verden, der både er for seende og useende.
Uden guder! Forstår I det?
- Forstår I mig? - Ja.
- Okay.
Mine små pus.
Læs bøgerne for mig.
Unge mand.
Min stav.
Okay, af sted. Gå nu.
Gå nu, før det bliver for mørkt til, at I kan se.
Tænk, at han virkelig gik fra os.
Det var os, der gik.
Okay.
Nu kommer vi to.
Haniwa og Kofun.
Os to sammen, lillebror.
Altid, lillesøster.
Er du parat?
Nej.
Det er jeg heller ikke.
Lad os komme af sted.
Du sendte dem alene af sted.
Nogle gange beskytter man sine børn bedst
ved at lade dem tro, at man er holdt op.
Er det noget, Maghra har sagt?
Ja.
Mit eneste hjem er børnene.
Jeg har ingen andre steder at gå hen.
Har du det?
Så vi bliver tæt på?
Ja.
Vi bliver tæt på.
Hvad nu?
Jeg ved det ikke.
Jeg kan ikke se noget.
Tekster af: Eskil Hein