En kuole kaupungin puolesta. Se kuolee minun puolestani.
Nyrie!
Mitä toitte minulle?
Puhun kanssanne. Te erehdyitte...
Kukahan sinä olet, kun puhut moisia?
Opayoleja. Romujen kerääjiä.
Tuo näyttää autiolta. Hylätyltä.
Lopeta! Hänen rintansa.
Hän näkee.
Boots on Jerlamarelin poika. Meidän veljemme.
Missä äiti on?
Vietiinkö hänet?
Ei. Hän päästi irti.
Tamacti Jun!
Prinsessa Maghra.
Kanen suvusta.
Chet, chet!
Chet, chet, chet!
Maghra!
Olen tässä.
Isä.
Poika.
Heitä on tulossa lisää. Jäämme ansaan.
- Isä. - Mitä tapahtui?
Mitä nyt?
En nähnyt sitä, mutta hän näki.
Minkä?
Mistä hän puhuu?
Löysittekö äidin?
Näin, kun hän lähti metsästä.
Näin hänet heidän luonaan.
Näin, kun hän kuoli.
Mitä?
Hänet vietiin johtajan eteen.
Hän aneli.
Mies kuunteli, veti sitten miekkansa esiin ja iski häntä.
Mies tappoi äitinne.
Ei, äiti ei ole kuollut.
- Hän valehtelee. - Ei.
Miksi uskoisin tuon?
En minäkään uskonut.
Etsin äitiä.
Löysin tämän.
- Hänen laukkunsa on veressä. - Mitä?
Näin sen omin silmin.
Meidän täytyy paeta.
Minä en lähde pakoon.
Haluan etsiä sen noidanetsijän ja tappaa hänet.
- Ei. - Isä.
Me pakenemme.
- Mitä? - Valitsemme sopivan hetken,
mutta nyt pidän teidät turvassa.
- Ei. Menen yksin... - Kuuntele.
Pidän teidät turvassa.
Meidän täytyy mennä. He ovat tulossa.
Tiedän piilopaikan.
Seuratkaa.
Olitte kuollut. Nyt ette ole.
Miten se on mahdollista?
Missä perheeni on?
Ne näkevät lapset ovat teidän,
vai mitä?
En vastaa ilman vakuutusta siitä,
ettei perhettäni vahingoiteta.
Minun on käsketty vangita heidät keinolla millä hyvänsä.
Annan sinulle nyt erilaisen käskyn.
Ette ole kuningatar.
Kenen syytä se on?
Käske miestesi tuoda heidät vahingoittumattomina.
Sitten kerron haluamasi.
Ja kerron lisääkin.
Päällikkö.
Ilmoittakaa miehille, että karkurit otetaan kiinni elävinä.
Heidän vammansa kostetaan joka kymmenennelle miehelle,
jotka valitaan arvalla.
Onko selvä?
Kyllä on, päällikkö.
Käsky on annettu pyyntönne mukaan.
Vastaatteko nyt kysymykseeni?
Joskus aikoinaan,
kun annoin teille sanani,
uskoitte sen epäröimättä.
Se oli kauan sitten.
Niin oli.
Mutta ihmiset eivät muutu.
Aika ei sitä muuta.
Jos luotitte minuun silloin, luottakaa minuun nytkin.
Olkaa hyvä -
ja kertokaa, mitä tapahtui.
Tänne.
Missä olemme?
Tämä luola on hyvin piilossa.
Leikin täällä lapsena.
Tämä on syvä ja pimeä. Meitä ei löydetä täältä.
Ilma ei liiku.
- Umpikuja. - Selvä. Me tulimme.
Boots!
Mitä sinä teet?
- Avaa portti. - En voi.
Boots.
Kuuntele minua. Avaa portti.
Älä jätä meitä tänne.
Lopeta.
Miksi teet näin?
Otimme sinut mukaan. Pyysin sitä muilta.
Näin on parempi.
En voi luottaa noin moneen.
Yksi riittäisi.
- Hyvästi. - Poika.
- Ei. - Poika!
Avaa portti.
Avaa se.
Avaa tämä portti!
Avaa tämä!
- Boots! - Avaa portti!
Boots!
- Näin ei voi käydä. - Minä arvasin tämän.
Et halunnut kuunnella. Ei kukaan teistä.
Kielsimme sinua tekemästä niin.
- Mitä sanoit? - Hän kuuli.
Kofun!
Kielsimme menemästä sisämaahan.
Kielsimme luottamasta häneen, mutta et piittaa neuvoista.
Luulet aina olevasi oikeassa.
Katso nyt, miten meidän kävi!
Helvetti.
Mitä nyt?
Tämä laskeutuu alas.
Kofun.
Pohjalla olemme täysin pimeässä.
Minulla on piikivi. Tarvitsen jotain sytytettävää.
Kirje.
Häkkiä voi myös nostaa.
Näetkö siihen sopivia työkaluja?
En näe.
Täällä on joku.
En näe ketään.
Emme voi jäädä tänne.
Jos emme voi palata, meidän pitää löytää toinen reitti.
Kohta on pimeää.
Seuratkaa minua.
Mitä sinä teet?
Mitä väliä sillä on?
Et tee töitä.
He huomaavat sen, etkä halua sitä.
Kotelo liikkuu. Minkä takia?
Se on vielä pahempaa. Ilmoita siitä, jotta se haetaan pois.
Miksi?
Toukka on valmis tulemaan esiin,
ja silloin se rikkoo kotelon silkin.
Valvojat eivät hyväksy sellaista.
Mikä nimesi on?
Mitä väliä sillä on?
Välität voinnistani kovasti, vaikkemme ole jutelleet.
- Haluan tietää nimesi. - Olen Cora.
Ja minä välitän omasta voinnistani, en sinun tilanteestasi.
Jos valvojat tai, vielä pahempaa, leikkaaja suuttuu yhdelle,
me muutkin saamme kärsiä.
Olen sinulle nyt rehellinen, Cora.
Tämä ei ole sopivaa elämää.
Ai, sinä olet heikäläisiä.
Heikäläisiä?
Et ole ainoa äveriäs nainen, joka joutuu tänne töihin -
murehtimaan tilannettaan.
Minua ruokitaan, saan suojaa, eikä minua kiusata.
Voin vakuuttaa, että on paljon pahempiakin tapoja elää.
Ehkä osallesi kuuluu muutakin.
Mikään minun osistani ei kaipaa muunlaista tulevaisuutta.
Ehkä tämän pikku ystävämme lailla -
sinäkin voit kiinnostua haluamaan jotakin enemmän.
Sinä! Miksi laiskottelet?
Mikset tee töitä?
Hyvä että tulit.
En tiennyt, mitä tälle tehdään, ja halusin...
Tällä on kiire.
Tämä olisi voinut mennä hukkaan.
Painu takaisin töihin.
Käskin jatkaa töitä!
Hoitakaa työnne.
Nousetko nyt ylös?
Sinä saat minut raivostumaan.
Kysyin, nousetko ylös.
En.
Olet uusi ja opit vielä.
Ilmoita, kun hän herää.
Yritetään uudestaan.
Niin moni asia on muuttumassa -
hetkessä.
Maailma kuoriutuu nahoistaan ja paljastaa jotain uutta.
Mutta minä tunnen vain surua.
Sanat, joita voisin käyttää sen kuvaamiseen,
tuntuvat mitättömiltä -
ja kelvottomilta suurta elämää kuvaamaan.
Joten sanon vain...
Seuraajanasi toimiminen -
on tuomittu epäonnistumaan.
Olet korvaamaton.
Mutta teen parhaani -
säilyttääkseni perintösi ja tehdäkseni sinulle kunniaa.
Tule.
Maghra?
Älä pelkää. Minä olen tässä.
Olen tässä.
Asiat muuttuvat.
Mutta yksi asia ei muutu. Se on tämä.
Minä pidän sinusta huolta.
Maghra.
Ällistyttävää, miten pikkuriikkinen hetki voi muuttaa maailman.
Mullistaa monen elämän.
Kuningaskuntia. Historian. Kaiken.
Kaikki alkoi siitä, kun kuoleva kuiskasi tyttärelleen neljä sanaa.
"Sinun pitää hallita pian."
Se, mitä hän sanoi - jos hän sanoi sen - aiheutti vähemmän tuhoa kuin tekonne.
Se oli teidän valintanne.
Jos hän sanoi sen?
Aikoinaan sinä uskoit sanani.
En halua pelata pelejä.
Mitä pelejä?
Kun kokosin täysi-ikäisenä tukea -
syrjäyttääkseni sisareni valtaistuimelta, en pelannut peliä.
Kun useimmat päälliköt ja puolet hovista -
tukivat muutosta, he eivät pelanneet peliä.
Ja kun sinä pitelit valtakunnan kohtaloa käsissäsi -
ja minä tarvitsin tukeasi kuninkaan viimeisen toiveen takia,
olisit voinut muuttaa maailman yhdellä sanalla: kyllä.
Mutta sanoit "ei".
- Oliko se peliä? - Olitte lapsi...
Tarpeeksi vanha ymmärtämään asian isäni lailla.
Sen, ettei sisareni sopinut tehtävään,
jonka suoma valta vahvisti hänen heikkouksiaan.
Rakastin sisartani, mutta tiesin, mitä hänestä tulisi.
Yritin pelastaa hänet siltä.
Olinko väärässä?
Väärässäkö?
Olitte älykäs.
Olitte lempeä ja uskollinen.
Ettekä tarpeeksi vahva.
Moittikaa vain sisartanne,
mutta tuo ei silti päde häneen.
Aliarvioit minut aiemmin, ja teet sen taas.
En pyytänyt tällaista.
Hän sanoi teidän kuolleen.
Jerlamarel muka tappoi teidät. Miksi hän sanoi niin?
Tiesin epäonnistuttuani, etten voi jäädä.
Pakenin.
Hän valehteli. Ja tässä sitä ollaan.
Ette vain tavoitellut kruunua -
ja paennut epäonnistumisen jälkeen.
Veitte mukananne hänen suosikkipuolisonsa.
En nauttinut sisareni loukkaamisesta.
Jerlamarelilla oli tilaisuus käyttää valtaa sisareni kautta,
mutta hän valitsi paon minun kanssani.
Eikö siitä näe, miten huonosti hallitsimme sitä suhdetta?
Emme kyenneet kieltämään sitä.
Missä Jerlamarel on nyt?
En tiedä.
En ole kuullut hänen ääntään raskauteni jälkeen.
Jahtasin lapsianne maan ääriin -
tietämättä, keitä he ovat.
He ovat karkureita,
joita olen vannonut etsiväni.
Silloin ongelmasi on kuningatar, jolle vannoit niin.
Palaa kotiin puhumaan hänelle siitä.
Pyydän tuomaan teille syötävää.
Kiitän myös siitä, että pysytte teltassa.
Läsnäolonne hämmentää miehiä.
Tamacti Jun.
Kun löydät perheeni,
jätätkö meidät rauhaan?
Täällä on joku.
Teitä ei ole kutsuttu, eihän?
Teitä ei ole kutsuttu.
Nainen. Kyllä, mutta emme halunneet...
Miksi tulitte tänne?
Meidät lukitsi tänne mies... Poika, joka petti meidät.
Etsimme vain ulospääsyä.
Poika.
Saatte viipyä niin kauan kuin haluatte. Tulkaa.
Mikä paikka tämä on? Kuka sinä olet?
Tulkaa tänne.
Ei hätää. Kaikki on hyvin.
Missä olemme?
Heräsimme täällä ovi lukittuna.
Emme tiedä sen enempää kuin tekään.
Suussanne maistuu kuningattaren ruoko.
Se on sieni, joka turruttaa aistit.
Entä valot?
Valotko?
Etkö kertonut, Kofun?
Katosta roikkuu hohtavia hyönteisiä.
Tiedämme tarinoita klaaneista, jotka etsivät maan alta suojaa.
Jotkut viipyvät täällä niin kauan,
etteivät he ole enää ihmisiä.
He olisivat ehtineet jo tappaa meidät.
Onko varmaa, ettemme kuolleet?
Äiti ei ole täällä.
Tappaminen on eri asia kuin toive toisen kuolemasta.
Ehkä he haluavat, että tapamme toisemme.
He saavat siis pettyä,
sillä pidämme yhtä ajasta riippumatta.
Kestämme, kunnes pääsemme vapaiksi.
Heidän pitää ruokkia meitä.
Jonkun täytyy siis tulla ovesta.
Ja kun ovi aukeaa, järjestän meidät ulos täältä.
Miten kauan?
Mitä?
Miten kauan kestämme täällä?
Tämä lämmittää.
Se ei paranna mutta voi auttaa nukkumaan.
Miksi autat minua?
Olin kuudesta lapsesta nuorin, ja isämme oli hirviö.
Kärsimme hänen julmuutensa, raivonsa -
ja himonsa tähden.
Kärsimme ja tiesimme, ettei se loppuisi.
Sain tarpeekseni, kun täytin yhdeksän.
Hiivin hänen luokseen yöllä ja iskin häntä veitsellä sydämeen.
Sitten palasin nukkumaan sikeästi.
Kiinnostavaa.
Pidät minua heikkona.
Luulet, etten vastustele uskalluksen puutteen takia.
Olet väärässä.
Olin vanhempi sisar.
Isämme oli lempeä mies.
Ainakin sisartani kohtaan.
En kokenut isän vihaa, väkivaltaa,
julmuutta enkä oikein mitään.
Sain häneltä vain kylmää välinpitämättömyyttä.
Olin esikoinen,
mutta hän halusi antaa syntymäoikeuteni sisarelleni.
Olin hoivannut ja suojellut sisartani -
parhaani mukaan.
Isä antoi tulevaisuuteni hänelle.
Opin silloin...
että tässä elämässä...
ihmisen pitää ottaa haluamansa elämä.
Otin heiltä molemmilta kaiken.
Miten niin kaiken? Mitä otit?
Enemmän kuin osaat kuvitella.
Miten monta meitä on?
Työläisiäkö? Kolmisenkymmentä.
Entä heitä?
Neljä valvojaa ja itse leikkaaja.
Millaisia aseita heillä on?
En tiedä. Veitsiä ja nuijia.
Ehdit jo tavata varjot, jotka väijyvät ulkona.
He voivat olla missä vain.
Jos meitä on tarpeeksi...
Jos saamme heidän aseensa, muulla ei ehkä ole väliä.
Seuratkaa minua, niin toteutan sen.
Miksi seuraisimme sinua? Emme tiedä, kuka olet.
Muut ymmärtävät, kun kerrot heille nimeni.
En minäkään tiedä, kuka olet.
Hoidetaanko se asia kuntoon?
No mitä?
Tein pyytämäsi.
Ja minulla on uutisia.
He nukkuvat.
Tiedän. He kuorsaavat.
Eivät yhtä kovaa kuin pieninä, mutta kuulen sen silti.
Se on rauhoittavaa.
Olen tuntenut heidät lähes yhtä kauan kuin sinutkin.
Ei voi olla.
Onko se niin?
Muistan saapumispäiväsi.
Olit vahva.
Mutta rikki sisältä.
Baba.
Muistan ajatelleeni:
"Mitä kauhuja tämä poika on saanut kokea?"
Sanoin itselleni:
"Paris, älä pakota tätä poikaa kokemaan -
enää enempää hirveää kärsimystä."
Mutta pelkäänpä, että olen tehnyt juuri niin.
Anna anteeksi, Baba.
Hänen kätensä oli kädessäni.
Hän oli vierelläni.
Älä.
Sitten hän oli poissa.
Minä pyydän noita lapsia haluamaan enemmän -
ja tarvitsemaan muutakin.
Se johti meidät tänne.
Lopeta, Paris.
Lopeta tuo.
Minun täytyy jaksaa.
Minun täytyy auttaa heitä jaksamaan.
Jos he alkavat epäillä, että olen menettämässä toivoni...
Jos he aistivat sen edes hetken ajan, tämä päättyy tähän.
Ymmärrätkö? Sinä olet rakastanut heitä.
Et saa pyytää sitä anteeksi.
Se, mitä tapahtui, ei ollut sinun syytäsi.
Kenen syytä se sitten oli?
Ei, älkää.
Ei! Päästäkää minut, senkin helvetin...
Teidän majesteettinne.
Kun sinut tuotiin,
en oikein uskonut, että sinusta olisi mitään hyötyä.
Meillä on ollut rikkaita täällä ennenkin, eivätkä he kestä kauan.
Mutta sinä et ole ainoastaan rikas.
Sinä olet jotain aivan muuta.
Armeijani tulee hakemaan minut.
Ja silloin -
saat katua jokaista pahansuopaa luuta riivatun kehossasi,
senkin helvetin paskiainen.
Tapatan sinut.
Teen kaiken mahdollisen,
jotta riistän sinulta valtasi.
Voin vain kuvitella sitä ihmispaljoutta, joka on halunnut tehdä sinulle näin.
Noidanetsijä on kaukana täältä.
Hän teki lähtiessään selväksi, minne oli matkalla ja minkä takia.
Hän toivoi, että meillä voisi olla tietoja,
joista olisi hänelle apua.
Lienemme yhtä mieltä siitä, että hänen maailmansa arvokkain asia -
on nyt minun hallussani.
Mutta miten todistan sen hänelle?
Olen kuullut tarinan, jonka voinet vahvistaa todeksi.
Kuulin, että kun payanien hallitsija nousee valtaistuimelle,
tapahtumaa juhlitaan seremonialla.
Sen seremonian aikana -
valtaapitävän hallitsijan ihon alla oleva amuletti -
poistetaan ja laitetaan vallanperijän ihon alle.
Pöytä.
Amuletti laitetaan sydämen yläpuolelle.
Pitääkö se paikkansa?
Kappas. Se on totta.
Kiitos tästä.
No niin. Katsotaanpa, mihin tämä pystyy.
Odota.
Autat meidät ulos täältä.
Tulinkin sen takia.
Tämä on kiellettyä.
Minäkin olen vaarassa, jos he kuulevat meidät.
Antakaa, kun kerron tietoni.
Nimeni on Delia.
Jouduitte paikkaan, joka on rauhaisa ja levollinen -
mutta myös armoton.
Tämä ei saa joutua yhteyteen yläpuolisen maailman kanssa.
Tänne tullut ei saa ikinä poistua.
Tänne on tullut vieraita aiemminkin.
Heille on annettu mahdollisuus liittyä meihin,
mutta vasta jonkin ajan kuluttua.
Halu palata on liian väkevä. Se ei katoa tahdonvoimalla.
Miten kauan?
Odotin viisi talvea ja kesää ennen kuin ovi aukesi.
Et tullut kertomaan vain tuota.
Miksi tulit?
Uskon teitä.
Sen, että poika houkutteli teidät tänne.
Hän oli nuorempi silloin, kun hän houkutteli minut tänne.
Tunnetko Bootsin?
Hän on poikani.
Tajusin pian syntymän jälkeen, että hän on erilainen.
Ja kohta sen jälkeen koko kylä tiesi siitä.
Yritin suojella häntä.
Anelin muilta ymmärrystä ja armeliaisuutta.
Hän oli vain poika, jonka kirous oli pelkkä sattuma.
Häntä pilkattiin, syljettiin ja piestiin.
Joskus pahempaakin.
Missä hänen isänsä oli?
Isä oli poissa.
Mies, joka oli saapunut äskettäin,
kun poika oli vielä pieni.
Hän lähti eikä palannut.
Poika muuttui varttuessaan hiljaisemmaksi ja vihaisemmaksi,
kunnes ei enää kestänyt.
Mitä hän teki kyläläisille?
Hän aloitti kovakouraisimmista.
Tappoi jotkut vuoteeseen.
Hän ajoi takaa niitä, jotka pakenivat kauhuissaan.
Sitten hän siirtyi niihin, jotka olivat puhuneet ikäviä.
Verilöylyn loputtua jäljellä olimme vain me kaksi.
Miksi kerrot siitä?
Se lapsi on minun syytäni.
Joutumisenne tänne myös.
Jos joku teistä pääsee täältä elossa,
vannokoon etsivänsä pojan käsiinsä.
Etsikää hänet käsiinne -
ja tappakaa hänet.
Minä teen sen.
Vanhimmat kieltävät tämän,
mutta olen tuntenut jumaltulen yläpuolella.
Haniwa. Miksi jäit jälkeen?
Anteeksi. Näin jotakin.
Mitä?
Et ymmärtäisi.
Hän näki. Ole varovainen hänen kanssaan.
Isä, taidan tietää, miten tämä toimii.
Tätä pitää vetää, kunnes hissi pääsee ylös asti.
Sen voi lähettää ylhäältä alas,
mutta jonkun pitää jäädä pitelemään tätä.
Montako heitä on?
Liian monta. Yritän pidätellä heitä.
Menkää kyytiin.
- Voin auttaa sinua. - Mene.
- Oletko sisällä? - Olen.
Lähetämme hissin heti takaisin.
Olemme perillä. Tule jo.
Laskemme hissin alas, isä!
Tule auttamaan!
Ei!
Pian nyt!
- Kofun! - Isä!
Haniwa!
Isä!
Olemme täällä, isä.
- Isä! - Hän kiipeää.
Olemme täällä. Sinä jaksat.
Kuuletko meitä? Olemme täällä.
Seuraa ääniämme.
Sinä jaksat.
Olemme täällä.
Täällä näin.
Tule nyt. Olet jo lähellä.
Pidä kiinni.
Pidä lujasti kiinni.
Oikealle.
Oikealla on reuna.
Ei!
Olemme tässä.
Olet lähellä.
Olet melkein perillä.
En tiedä, miten...
Olet lähellä.
Emme ylety.
- Yletytkö sinä, Kofun? - Kurotan alas.
Tartu käteeni, isä!
En ylety käteesi.
En ylety sinne.
Hyvä on.
Isä!
Pidä kiinni!
- Pidä kiinni, isä. - Ole kiltti!
Saimme siitä kiinni.
Yritä pitää kiinni.
- Isä. - Poika.
Ojenna käsi!
Pystyt siihen.
Sain sinusta kiinni!
Ryhmänne jäsen on löytynyt.
Hän on täällä.
Maghra.
Hänhän kuuluu ryhmäänne.
Kyllä, pitää paikkansa.
Poistu.
Ole niin hyvä.
Missä perheeni on?
- En tiedä. - Hylkäsit heidät.
Siellä taisteltiin.
Yritin auttaa, mutta he ehtivät kadota.
Tulin auttamaan sinua.
Etsi mieheni ja lapseni, jos haluat auttaa.
Minä yritin.
Voin yrittää uudelleenkin, jos niin haluat,
mutta voin auttaa muillakin tavoilla.
En halua mitään muuta.
He polvistuivat edessäsi.
He pitävät sinua tärkeänä, eikö niin?
Jos olet tärkeä, sinun pitää olla vahva.
Voin tehdä sinusta vahvan.
Voin tehdä asioita, joihin nämä muut eivät pysty.
Jos olisin palveluksessasi, pystyisit vaikka mihin.
Heidän ei tarvitsisi uskoa, että olet tärkeä.
Olisit tarpeeksi vahva todistaaksesi sen.
Sitoutuisin palvelemaan sinua -
ja pyytäisin vain yhtä asiaa.
Mitä asiaa?
Lupaa, ettet ole minulle tyly.
Mitä nyt?
Palatkaa telttaan.
- Tulen sinne pian. - En mene.
Kerro, mitä tapahtui.
Lähettäjä väittää pitävänsä kuningatarta, sisartanne, vankina.
Lunnasrahojako?
Ellemme vie vaadittua maksua -
sovittuun paikkaan...
Tämä on huijausta.
Miten kuningatar olisi voitu siepata Kanzuasta?
Sitä suojelee armeija.
Neuvottelen luutnanttieni kanssa.
Tulen sitten telttaan.
Voin auttaa.
Mitä?
Tiedän, kuka viestin lähetti.
Kenellä siskosi on.
Miten muka?
He ovat täällä yhä.
Näen heidät.
Sano, että otat minut palvelukseesi luutnanttinasi.
Olen täällä ainoa, joka voi auttaa sinua.
Suostu, niin teen sen.
Tekstitys: Kati Karvonen