Régóta kereslek benneteket.
Fedjétek fel magatokat, és a falu sértetlen marad.
A boszorkányok elmenekültek.
Üzenet Jerlamareltől.
A szemnek szóló üzenet.
"Kedves gyermekeim!
A folyó az első lépés azon a hosszú úton, ami visszavezet hozzám."
Tőlem is elvittek valamit.
Valami nagyon fontos dolgot. Vissza kell szereznünk!
Én már tudom, hogy ki vitte el a holminkat.
Új pletykákat hallani.
Ki pletykál? Lady An? Lord Dune?
A halála nem lehet erőszakos,
véres, fegyver általi.
Úgy döntöttem, nem halok meg a városért. A város hal meg értem.
Jerlamarel! Nem jöttél el hozzám.
Hát én megyek hozzád.
Chet-chet!
Hát itt vagy!
Nézd, mi történt!
Nézd, mit tettem!
A történeted véget ért.
Mindegyikőtöké. Én fejeztem be.
De az enyém még csak most kezdődik.
Viszlát, apám!
Mindig is szerettelek, még ha te nem is szerettél vissza.
Kérlek, királynőm! Siessünk!
Isten elhagyott minket!
Mi vagyunk a Payan. Mi vagyunk a szentek. Mi vagyunk a kiválasztottak...
Gyere, kutya!
Jól, van, jó kutya.
A vadállat túl sokáig aludt.
De most felébredt.
Minden előttünk van...
Minden, ami számít.
Köszönöm.
Ezt mivel érdemeltem ki?
Azzal, hogy egy időre egyedül hagytál.
Megálltad, hogy válaszokért nyaggass, mert tudtad, hogy nem nálam vannak.
Mi lehet olyan fontos az apádtól kapott bizsuban,
hogy a megszerzéséért kockára tennéd a gyerekeid
és a férjed életét is?
Biztos vagyok abban, hogy ha az ok annál fontosabb, mint amit mondtál,
akkor nekik már azelőtt elmondtad, hogy engem beavatnál.
Azt azonban megjegyezném,
hogy van egy másik kérdés,
amin egy ideje rágódom,
és amit nem tudok kiverni a fejemből.
Éspedig?
Aznap, amikor betoppantál az életünkbe...
Jerlamarel mondott nekem valamit, mielőtt elindult. Tudod, mit?
Nem én.
Ennyit: "Légy óvatos!"
Akkor, és egészen mostanáig
azt feltételeztem, úgy érti:
"Vigyázz erre a nőre, a szerelmemre, gyermekeim anyjára!"
Ez vezérelt utamon mindig is,
ez volt, amibe kapaszkodtam oly sok éven át.
De mióta elhagytuk a vízesést, és folyóra szálltunk,
minden megváltozott...
És már kételkedem abban, hogy jól értettem-e Jerlamarel szavait.
Mi másra gondolhatott volna?
A férjed és a gyerekeid
fegyvertelenül kockáztatják az életüket, mert te arra kérted őket.
Alig haboztak.
Ahogy te sem.
Azóta érzem benned a változást, hogy elkezdtük utunkat a folyón.
Hallom a hangodban, érzem a viselkedéseden, Maghra.
Valami ijesztő dolgot.
Valami sötétet.
Ugyanaz vagyok, akit lassan egy emberöltő óta ismersz.
Megértem a zavarodat és tolerálom a kíváncsiságodat.
De kérlek, ne sugalld azt, hogy a férjem és a gyerekeim
az én alantas szándékaim végett kerültek halálos veszélybe!
És azt se, hogy hidegen hagy a jólétük!
Fogd meg a kezem!
Imádkozz velem...
a biztonságos és sértetlen visszatérésükért.
Ezek nyomoknak tűnnek.
Hol?
Ez nevetséges.
Mit hallasz?
Semmit.
Én dúdolást hallok.
Igen.
Sokan dúdolnak egyszerre.
Arról jön.
Dúdolás? Ki dúdol?
Dúdolás.
Ez meg mi?
Opayolok. Guberálók.
Nincs itt senki. Elhagyatottnak tűnik.
De nem az.
Éjjel jönnek elő, nappal alszanak.
Ők vitték el a holminkat.
És biztos, hogy odalent vannak.
Azt nem tudom, hányan,
de ha tippelnem kellene, többen, mint mi vagyunk.
- Simán. - Nem fordulunk vissza!
Feltételezem, fegyverük is jóval több van.
Bármennyire is fontosnak tartja anyátok azt, amit elvittek tőle,
azt biztosan nem akarja, hogy belehaljatok a visszaszerzésébe.
Én sem.
De én észrevétlenül bejuthatok. Azt sem fogják tudni, hogy ott jártam.
Egyedül nem mész sehová.
Pedig egyedül kell mennem!
Úgy van a legkisebb esély a lebukásra.
Besurranok, és már jövök is.
Te mondtad, hogy valószínűleg alszanak.
Elég egyet felzavarnod, a többiek azonnal követik.
Majd kikerülöm őket.
Anya tudta, hogy nem lesz egyszerű,
mégis megkért minket.
Azt akarod mondani, nem bízunk abban, hogy jól mérte fel a veszélyt?
Hogy megkérdőjelezzük a döntéshozó képességeit?
Rendben.
Itt vagytok nekem ti.
Ha segítség kell, szólok.
De meg kell próbálnom.
Rémes ötlet.
Meg kellett volna állítanunk.
Hogyan?
Ezt bármelyikünkért megtette volna.
És egyikünk sem tudta volna megállítani.
Őszintén szólva, ehhez nekünk van a legkevesebb közünk.
Amint anya megemlítette az apját,
a hozzá fűződő kapcsolatát,
Haniwa már eldöntötte, hogy visszaszerzi.
Nem is volt mit eldönteni. Elkerülhetetlen volt.
A távollevő apa motívuma,
a lehetőség a kapcsolatteremtésre,
ez neki...
Túl sok volt ez neki egyszerre.
És attól tartok, nem lesz...
Ó, ne!
Haniwa!
- Lélegzik? - Igen.
- Hol sebesült meg? - Nem látok sebet.
Apa!
Várj! Ne!
Állj! Azt sem tudod, kicsoda!
Nem is érdekel!
A mellkasa!
Nézd! Tapintsd ki!
Állj fel!
Lát!
Nagy az üresség itt.
A gépek zajába születtem bele.
A robajba, az erőbe...
Azok jelentésébe.
Egész életemben ez vett körül.
Soha nem merészkedtem olyan távolra a fővárostól, hogy ne halljam.
Mindig is tudni akartam, milyen a világ hangja,
ha kicsivel messzebbre megyek.
Ezek szerint semmilyen. Nincs hangja.
Elképesztően unalmas!
Hallgasd a víz csobogását, felség!
És a szél zúgását!
Ha jobban odafigyelsz, a titkait is megsúghatja neked.
Itt nincsenek titkok.
Nem kell alkudozni az információért.
Nem szőnek történeteket a háttérben.
Nincs se erő, se félelem.
Semmi sincs.
Az emberek valóban így élik le életüket,
fontos dolgok jelenléte nélkül?
Gondolom, felség.
Az utazás ugyan megkövetelheti,
de én nem lennék túl jó ebben a szerepben.
Nincs olyan porcikám, ami az ilyen létre alkalmas lenne.
Éhes vagyok.
Éhes vagyok!
Elfogyasztanám a vacsorámat.
Találtál tojást? Most van szezonja.
Kocsis?
Úgy hallom, mindjárt kialszik a tűz. Szereztél ételt?
Kocsis, merre vagy?
Szítsd a tűzet! A saját füstjébe fullad.
Kocsis?
Kocsis! Válaszolj, a kurva mindenedet!
Nyrie!
Megkapjátok, amit akartok.
Vannak gyűrűim. Isteni csontjaim.
De puha!
Kifinomult ujjak.
Gyűrű egy sem.
Isteni csont sem.
Elviszünk.
Nyrie!
Anya, mi vagyunk.
Haniwa!
Gyere ide!
Megtaláltad?
Köszönöm!
Négyen jöttetek.
Ki az új barátunk?
Csizmás a neve.
Mosómedve bunda.
Ő vitte el a holminkat.
Igen.
De nem tudta, kik vagyunk, és nem volt más választása.
Hadd magyarázzam meg!
Rendben.
Amikor Jerlamarel elhagyott minket,
és elment a Megvilágosodás Házába, ahogy ígérte...
nem egyenesen oda ment.
Télre tábort vert.
Felkereste az Opayolokat.
Köztük élt egy éven át.
Egy éven át?
De... amint megszületett a gyermeke...
folytatta útját.
Csizmás ez a gyermek.
Csizmás Jerlamarel fia.
A testvérünk.
Miután folytatta útját...
az Opayolok rabszolgaként bántak vele.
Guberálnia és lopnia kellett nekik.
Amint kiderült, hogy a Boszorkányvadász ezen a környéken portyázik,
az Opayolok biztonságosabb környékre mentek.
És magára hagyták.
Gyermek!
Azt akarod mondani, hogy vigyük magunkkal?
Igen.
Azon túl, hogy kiutat jelentünk neki az állati sorból,
igen jól jön nekünk, mert remek harcos...
és lát.
Valóban?
Igen.
Ebbe ti ketten is beleegyeztek?
Miért viselkedik így mindenki?
Családtag. Nem hagyjuk itt.
Én is feltettem azokat a kérdéseket, amiket te.
Kifejeztem ugyanazokat a kételyeket.
És?
Ha meg akarnám tiltani, hogy velünk jöjjön,
mostanra már hallottad volna a számból.
Ugye?
Mi mást tudtok még róla?
Azon túl, hogy ügyes tolvaj.
Bíztok benne?
Soha, senki nem gondoskodott rólam úgy, ahogy ti egymásról.
Bármit megteszek, amit csak kértek,
hogy a részese lehessek ennek.
Akkor velünk jöhet.
Toborozzunk hát magunknak hadsereget a látókból...
de aki csatlakozik hozzánk, hűséget fogad
az egyetlen generálisnak, aki köztünk van.
Az életem a tiéd.
Ne mondd, mutasd!
Tökéletes ez a nap!
A te némaságod sokkalta érdekesebb, mint a társnődé.
Ott leszek, amikor elvágják a torkotokat!
Majd akkor rájöttök, mekkora hibát követtetek el ma.
Túl sokszor voltunk már külön...
túl sokszor aggódtunk, látjuk-e még egymást.
Soha ne szakadjunk el egymástól!
Nem sokat meséltem neked róla...
az apámról.
Mert nem kértelek rá.
Soha nem érdekelt a származásod, a múltad.
Tudom. Engem sem a tiéd.
A halála napján kaptam tőle.
A családja birtokában volt generációk óta.
Nyisd ki!
Ennyi hűhó ezért?
Biztos nagyon szeretted.
Jó ember volt.
Bölcs és kedves.
Tetszettél volna neki.
Azért ne túlozzunk!
Bárcsak ismertem volna!
Majd mesélhetsz róla egyszer.
Ez jó ötlet.
Kofunnak igaza van.
Mennünk kell!
Természetesen.
A fiú, Csizmás...
nem bízol benne, ugye?
Nem terveztem új barátokkal a közeljövőben.
Értem.
Akkor miért engedted?
Kedves, hogy azt hiszed, volt beleszólásom.
Komolyan beszélek.
- Tudom. - Miért nem tiltottad meg?
Mert ennek az útnak a végén
megismerik az új apjukat.
És nem akarom eltaszítani magamtól őket.
Kofun megérti a döntéseinket.
Mindig is ilyen volt.
Nem szívja mellre egyiket sem.
De Haniwa...
Nem akarom elveszíteni.
Nem fogod.
Rendben.
Szeretlek.
Nem kedvelnek, mi?
Félnek,
és bizonytalanok.
De jó emberek. Majd megszoknak.
És téged szeretnek?
Hogy mondtad?
Kiabálnak veled.
Megkérdőjelezik a tetteidet, lenéznek.
Velem is így bántak a törzsben.
Miért kellett maszkot viselned?
Azt mondták, nem vagyok olyan, mint ők.
Nem ember vagyok, valami más.
És a maszk majd erre emlékeztet.
A családom szeret.
Nem mindig értenek meg.
De a szeretetükben soha nem kételkedtem.
Ahogy veled bántak, az nagyon nem volt helyes.
Ennél jobbat érdemelsz.
De azt garantálom,
hogy mostantól közénk tartozol.
És soha többé nem bánnak így veled.
Ott az anyád.
Szerinted van hely a szívében még egy gyermeknek
két másik mellett?
Az nem fog rögvest menni.
Bonyolult ez neki.
De...
anyámnak van a legnagyobb szíve a világon.
Azt teszi, ami helyes.
Mindig azt teszi.
- Miért titkolóztál ilyen sokáig? - Ezt hogy csinálod?
Mit?
Észrevétlenül a háta mögé lopakodni annak, aki lát?
Nem lopakodtam. Szerintem elbambultál.
Válaszolsz a kérdésemre?
Mire gondolsz?
Milyen titokra?
Olyan sokáig őrizted, hogy el is felejtetted, hogy titok.
Miért nem tudta senki a törzsben,
hogy látsz?
Ha abból indulok ki, ahogy a Boszorkányvadász megjelenésekor
a törzs viselkedett, a szüleimnek igazuk volt,
hogy ezt az apróságot elhallgatták előlük.
Baba és Maghra az Alkennynél ragadtak.
És hogy megvédjenek benneteket, megőrizték a titkot.
Igen, erről lehetett szó.
Meséljek arról, milyen megfigyelni az embereket úgy,
hogy nekik fogalmuk sincs arról, hogy megfigyelik őket?
Kiszolgáltatottak.
Megőrizheted a titkaikat,
de átadhatod az ellenségeiknek.
Lecsaphatsz rájuk anélkül,
hogy megtudnák, ki tette,
hogyan, vagy miért.
Megváltoztathatod az életüket.
De véget is vethetsz annak.
Bármilyen okkal.
Vagy ok nélkül.
Ezt teszik az istenek.
Nem tudhatod, milyen érzés ez,
hiszen nem te döntöttél arról, mire használod a képességedet.
Hanem a szüleid.
De én tudom.
És szerintem Jerlamarel is tudta.
Engem közelebb hozott azokhoz, akiket árnyként követtem.
Jerlamarel pedig...
nemzett közéjük egy gyereket, és magára hagyta.
És mi köze van mindennek hozzád?
Talán csak mulattat, milyen keveset veszel észre, pedig látsz.
Hol vagyok?
A Férgek Városában.
Hol vagyok?
Barátaim!
Mit hoztatok nekem?
A lovamnak vízre van szüksége!
Én pedig fáradt vagyok, és aludnom kell!
Egész nap lovagoltam!
Olaj kell a faromra, és egy komorna, aki rákeni.
Miután kialudtam magam, beszélünk!
Nagy hibát követtél el...
Finom ujjak!
Ügyesek voltatok. Köszönöm szépen. Ez a nő... tökéletes lesz.
A selyemhernyó lenyűgöző teremtmény.
Tudod, miért?
Mert nagyon kicsi, jelentéktelen féregként kezdi.
De rendkívül rövid élete során
olyan csodálatos, tökéletes anyagot hoz létre,
amit a világ leggazdagabb emberei,
akik bármibe öltöztethetnék magukat,
asszonyaikat, szeretőiket,
is magukénak akarnak tudni.
És amikor élete véget ér, és már semmi hasznát nem venni,
utolsó napjait szomorú, groteszk formában tölti.
Szárnyas teremtményként, ami nagyon szeretne repülni,
de nem adatott meg neki a képesség.
Csak egy elhasznált, korhadó hüvely már,
aki a halált várja.
Nagyon közeli barátságba fogtok kerülni.
Meg fogod érteni.
Barátom, nem akarod te, hogy én itt legyek.
Még nem találkoztam féreggel.
Igen, egy ideig szórakoztató lehet.
De hamarosan nagyon megbánod!
Valóban?
Vajon ki lehetsz, hogy ilyeneket kijelenthess?
Finom a bőröd a kezeden. Nem munkáskéz.
Pimasz száj, pofon nem sok csattant rajta.
Vagyonos nő...
aki hozzászokott a hatalma, vagy férje hatalmának fitogtatásához.
De hová valósi?
A Boszorkányvadászt portyája erre a környékre hozta.
Amikor információt kért,
a beszéde felidézte a Kanzuában eltöltött időmet.
A portékánkat a pénzüket szóró nemeseknek adtuk el.
A beszéded ismét felidézte azt az időszakot.
Nemes asszony voltál, feltételezem.
Tanácsadó lehettél a kurva királynő mellett.
Mindegy is.
Itt ugyanolyan leszel, mint a többiek, talán még annyi sem,
hiszen mindent meg kell tanulnod, elölről.
Ha keményen dolgozol, jól fogsz élni.
Ha meg akarsz szökni, nem jutsz messzire, és a következmények...
kellemetlenek lesznek.
Érdekes példány vagy.
Alig várom az együtt töltött napokat! Bármennyi is jusson belőle.
Halld szavam...
Jerlamarel!
Kofun?
Itt vagyok, apa!
Menetkész a hajó?
Már nincs horgonyon, de megrekedt.
Hogyhogy megrekedt? Hol?
Levonult a dagály.
Most mihez kezdünk?
Reggelig nem tehetünk semmit.
Gyere!
Fuss!
Gyere!
Fuss!
Ezen nem tudnak átlovagolni, ugye?
Dehogynem. Csak lassan.
Hallom is őket.
- Haniwa. - Igen?
Fogd anyádat és Parist, és vidd biztonságba őket!
Szeretlek. Menj!
Mindenütt ott vannak!
Apám, együtt harcolok veled.
Úgy lesz, fiam!
Maradjatok itt!
Minden rendben lesz.
Maghra?
Baba Voss!
Hol van anya? Mi történt?
- Elment! - Haniwa!
- Ne!
Baba, fogtam a kezét.
Elvitték?
Nem. Eleresztette a kezem.
És azt súgta nekem: "Légy óvatos!"
Anya!
Tamacti Jun!
Hallod a hangom, Boszorkányvadász?
Hallasz?
Beszélj!
Boszorkányvadász...
hallasz?
Egy halott nő hangját hallom.
Akkor jól figyelj!
Fogd meg a kezem,
és beszélj!
Üdvözöllek,
Maghra hercegnő...
a Kane-klánból!
Mindenki behódol!
A feliratot fordította: Varga Attila