Sejem je nekaj dni hoda proč.
Kofun. Videla bova svet.
Glejte! Pripeljali smo čarovnike za sežig.
Lovec čarovnic nas je zgrešil, toda njegovo sporočilo se širi.
Kje je Kofun?
Na pomoč! Haniwa!
ŽIV SEM SLEDITE STEZI
- Kofun je napisal sporočilo. - Od kod veš te besede?
To je znanje iz škatle, mama.
Odprli smo jo. Naučila sva se brati in pisati.
In prebrala sva vse knjige.
Tvoj sin!
Sporočilo.
Potovalo bo po reki skozi ducat različnih dolin.
Novica iz Sončevega groba, veličanstvo.
Ni konec.
Čet, čet!
Čet, čet, čet!
Končno so prišli po čarovnika!
Preden smo prišli sem,
bi ju lahko izdali,
a sta vas vse uročila.
Zdaj se lahko pokesate.
Znebimo se ju!
Ona sta kriva za nevarnost, ki nam danes grozi,
in za to morata odgovarjati.
Vsi vedo...
K reki...
...da sta že ves čas naša prava sovražnika!
Zadržite ju! Ne spustite ju!
Ne smeta oditi!
Z njima bomo barantali za svoja življenja.
Držim ga! Držim ga!
Nazaj! Čarovnik me drži za grlo!
Moramo oditi, takoj.
Spravi ju k reki. K reki.
- Pustite hudiče mimo! - Arca!
Kmalu se jih bomo rešili!
Matal!
Pojdi.
Pojdi z njimi. Živi.
Rada te imam.
Matal.
Kaj dela?
Bow?
Z vami grem.
Z mano! Sledite mi!
Kofun.
Ne koristim ti.
Spusti me.
Zasluži si umreti.
Ne.
Če bi bil res hudič, bi zelo užival.
Ampak nismo tako pleme.
Tamacti Jun sem.
Vrhovni lovec čarovnic kraljice Kane in svetih varuhov Payana.
Končno, lovec čarovnic, si prišel, da bi nas rešil.
Poklekni.
Kaj?
Vsi.
Za svoja življenja
izročite Jerlamarelova otroka.
Alkennyji smo dobri ljudje.
Tihi ljudje.
Prosim,
lovec čarovnic, prosim.
Čarovnikov ni več.
Dokler ni dokazov o nasprotnem,
ste čarovniki vsi.
Sveti varuh!
Govori Gether Bax!
Čarovnika sta zbežala!
Sledite mi!
Pot se konča.
Ne, fant moj. Tukaj se spustimo.
Poglej.
Oče.
To si naredil ti? Sam!
Kar zmore Jerlamarel, zmorem tudi jaz, in še več.
Kaj je to? Kaj je pod nami?
Svoboda, mama.
Oče je izdelal čoln.
Sin.
Kdaj si to naredil?
Ko sem lahko.
Začudil bi se, koliko lahko storiš,
preden zjutraj sploh odpreš oči.
Zakaj?
Tudi sam sem upal, da ta dan ne bo prišel.
A si se pripravil nanj?
Sem. In zato bomo preživeli.
Tisti, ki so zbežali...
Je bil med njimi graditelj?
Ja. Zelo vešč.
Prečkajmo.
- Oče. - Vem. Slišim jih.
Daj mi meč.
Spredaj so. Na obeh straneh.
Potujemo tiho.
Iščem vaju
že vse življenje.
Bil sem tam, ko sta se rodila.
Slišal sem vajin prvi jok.
Vse odtlej življenje posvečam temu, da bi vaju spet našel.
Potratil sem veliko življenj, da bi vaju našel.
Zdaj pa,
kaj zdaj?
V bližini je vas, polna vajinih rojakov,
ki me na kolenih prosijo za odpuščanje.
Morda jim ga lahko kupita.
Govorita.
Naj slišim vajina glasova
prvič, odkar sta vekala kot novorojenca.
Oznanita se.
In naj vaju pospremim k vajini kraljici.
Če to storita,
bo vas preživela.
Ne?
Na pomoč!
Ne!
- Baba! - Maghra.
Počakaj, mama.
Ne!
Mama!
Pojdite!
Arca!
Kaj je po reki naprej?
Jim lahko sledimo?
Prebodli so me.
Kaj je spredaj?
Morda se lahko rešiš.
Odprta voda, globoka voda.
Pomikali se bodo hitro.
Ne boste jih ujeli.
Pomagaj mi.
Izvoli. Prihranil sem ti čas.
Vrnite se v vas. Vse pobijte.
Glasnik.
Sporočilo za kraljico Kane.
Čarovnika sta zbežala.
Tamacti Jun pošilja sporočilo.
Je našel čarovnika?
Ja. Toda za zdaj sta mu ušla.
Spet sta mu ušla?
- Kako? - Ni povedal.
Potem moramo ugibati
ali pa si izmisliti.
Lady An,
kadar nam Bog Plamen ožge kožo, kriviš Boga ali sebe?
Nobenega, kraljica.
Krivim služkinjo, ker me ni zaslonila.
Bogovi niso krivi. Nihče vas ne krivi.
A morda ta novica pomeni, da se mora Tamacti Jun vrniti.
Ne.
Toda za tako pot potrebuje Tamacti Jun več vojakov.
Veličanstvo, prosim...
Pošljite jih več. Pošljite vse.
To so očetje in matere,
možje in žene,
hčere in sinovi.
Njihove družine trpijo brez njih.
Siti so tega brezplodnega križarskega pohoda.
Tega ne morejo razumeti.
Tudi sveti stroji ječijo, vaše veličanstvo.
Še sami bogovi tega ne razumejo.
Ti pa razumeš, kaj bogovi pravijo?
Ja. Dovolj, pravijo! Dovolj!
Tako pravi
naša starodavna ustava:
"In vladar naj vlada parlamentu
in vladar naj vlada do smrti."
Ne počutim se bolno.
Veličanstvo, to pravi ljudstvo Payana.
Medtem ko jih fukaš kot za stavo.
Preprosto, čarovnike lovite že ves rod.
Toda našli niso nobenega.
Žrtvovali ste našo vojsko,
izpraznili zakladnice,
a še vedno ni dokazov o zli moči.
Je le
moški, ki ste ga ljubili, in vas je zapustil.
Pravijo, da smo narod, ki mu vlada zlomljeno srce.
Jerlamarelovo sporočilo.
Sporočilo za otroka, ko bosta pripravljena, da nas zapustita.
To sporočilo je za oči.
Jerlamarelovo novo presenečenje?
Dala sem mu besedo,
da ga bom izročila šele, ko bosta pripravljena zanj.
To je moje zadnje sporočilo od njega.
Moja zadnja obljuba njemu.
Smo prepričani?
Ja, smo.
Izvoli.
"Moja draga otroka,
reka je začetek.
Prvi korak na vajini dolgi poti nazaj k meni.
Sledita reki k sivki.
Na veliko sivkino pot."
Sivkina pot obstaja.
"Po sivkini poti pojdita k Hiši razsvetljenstva.
Tam bom zgradil novo kraljestvo.
Svetlo, sijočo luč v svetu teme.
In nekoč bosta prišla k meni in izvedela, kar vem.
In to znanje bosta ponesla v najtemnejše kotičke Zemlje."
"Tisti, katerih oči vidijo, mi morajo slediti."
TISTI, KATERIH OČI VIDIJO, MI MORAJO SLEDITI
Torej gremo po reki? Kako dolgo?
Pustil nam bo znamenja.
- Uspelo nam bo. - Bo?
Nimamo druge izbire.
Imamo izbiro.
Poslušajta me.
Poglejta me.
Daljša ko je pot,
večji izzivi so na njej,
bolj spremeni tistega, ki je na njej.
Taka pot...
Tisti, ki bi jo preživeli,
se bojim, bi jo končali drug drugemu neprepoznavni.
Kakšne odgovore bo Hiša razsvetljenstva dala
komurkoli izmed nas, če ne bomo več spoznali samih sebe?
Držala se bom tega, kar bomo izglasovali, toda to morata slišati.
Imamo izbiro, da lahko živimo taki, kot smo.
Lahko se oddaljimo od lovca čarovnic,
ki nas gotovo že zasleduje.
Odidemo lahko daleč stran, kjer nas ne bo mogel najti,
ter živimo preprosto, tiho
in skupaj.
Mama, ne vem, ali lahko sploh kdaj izvem, kdo sem,
dokler ne vem, od kod sem.
In tega ne morem vedeti, dokler ne spoznam Jerlamarela.
Pa ti?
Ne verjamem, da mi je namenjeno biti nekdo, ki se skriva pred svetom.
Nočem biti nekdo, ki se ne meni za resnico,
ker se bojim tega, kar lahko pomeni.
Razumem.
Bomo glasovali?
Vsi, ki so za to, da zapustimo reko in poiščemo zatočišče.
Čet, čet.
Vsi, ki so za to, da gremo po sledeh Jerlamarela.
- Čet, čet. - Čet, čet.
Čet, čet.
Ostane še en glas.
- Ne. - Eno pleme smo, Haniwa.
Mi smo eno pleme.
Mi.
Mi, ki smo v tem že od začetka.
Strinjam se s Paris.
Mi smo edini Alkennyji, ki so še ostali,
in Bow Lion deli to vez.
Alkennyji so nas hoteli izročiti lovcu čarovnic,
da bi se rešili.
Storili so, kar so.
A so vaju tudi učili, hranili,
imeli radi, bili vajini prijatelji.
Spremenili so svoje življenje, da bi rešili vajini.
In ob prvi priložnosti so nas izdali.
Na čolnu nas je šest in vsak ima svoj glas.
Ne.
S tem nima popolnoma nič.
Haniwa.
Glasujem za to, da gremo po reki.
Glasujem tako kot Haniwa in Kofun.
Arca, Matal in moja mama
smo preveč žrtvovali, da bi zdaj odnehali.
Torej smo se odločili.
Vrhovni!
Poročaj.
Dobra novica, vrhovni.
Teren je nevaren, a je morda prehoden.
Koloni ne bo treba mirovati dlje kot pol dneva, da preverimo teren.
Nihče se ne bo ustavil, dokler ne bomo vsi mrtvi
ali najdemo Jerlamarelova otroka. Jasno?
- Jasno. - Dobro.
Gremo torej!
Potem je treba kraljico ubiti.
Boga?
Kdo še to verjame?
Ni pomembno, kaj verjamemo.
Številni z nižjih zidov še verjamejo.
- Če odstavimo... - Če odstavimo njihovega boga, bo upor.
- Imamo vojake. - Zelo malo.
Potem je ne smemo odstaviti mi.
Če se že mi bojimo, kdo jo sploh lahko?
Da ubiješ boga, moraš poklicati drugega.
Ne sme umreti v boju, v krvi, od orožja.
Brez vsake sledi človeške roke.
In ljudje nižjih zidov
bodo slišali, da je njihovo kraljico pogubila božja roka.
In rekli bodo: "To je pravica."
Preveč milostna sem.
Lahko moliva.
Molim le za resnico.
Kaj slišiš?
O vas se šepeta nekaj novega.
Kdo šepeta? Lady An? Lord Dune?
Ja, in drugi.
Povej mi imena.
Vsi, moja kraljica.
TISTI, KATERIH OČI VIDIJO, MI MORAJO SLEDITI
- Zakaj si to storila? - Kaj?
Nimaš razloga, da bi šla z nami.
Če bi glasovala proti nam, ti ne bi bilo treba.
Ni jih več.
Nikogar ni več.
Kam pa naj grem?
Vseeno. Vseeno si izbrala težjo pot.
Nevarnejšo. A zakaj?
Tebe in tvoje sestre ne poznam dobro.
Ne tako, kot sem druge v vasi.
Ker le za nama nisi mogla vohuniti.
Vem, da si Senca.
Morda ne vem vseh vajinih skrivnosti,
toda jeza tvoje sestre za nikogar ni bila skrivnost.
Tako sem glasovala,
ker ne vem, kaj je bolje, in za danes imam dovolj boja.
Ni jezna.
Ni jezna nate.
Le težko ji je in trudi se po najboljših močeh.
Včasih se to kaže kot jeza.
Tebi ni težko?
Hvala, da poskušaš govoriti z mano.
Zdaj bi bila rada sama.
Ti pomagam?
Ja. To sem naredil.
- Za Bow. - Prav.
Zate in za Haniwo.
Čez noč se moramo ustaviti.
Spočiti se mora ob ognju.
Ja.
Si dobro?
Nikoli prej ni tako govorila z mano.
Prepirala že.
Velikokrat se mi je upirala,
toda tokrat je bilo zelo drugače.
Če bi bili glasovi izenačeni in bi glasoval drugače od nje,
res ne vem, kaj bi storila.
Vse življenje smo jima govorili, naj se skrivata.
Govorili smo jima, da ni varno, da kdorkoli ve.
Nikoli nismo zares vedeli, kdo naj bi bila.
Kako naj bi sama?
Morda bosta, dlje ko plujemo po reki,
imela več svobode, da to spoznata.
Vaše veličanstvo? Vam je služkinja izročila moje vabilo?
Prejela ga je, lady An.
Vaše veličanstvo, dobrodošli.
Vonj po seksu in ptičje petje.
Božanska mešanica.
Kot sem povedala v vabilu,
imam za vas poseben užitek.
Vsi nepovabljeni ven.
Nova pesem. Nova ptica.
Prvi jo boste slišali znotraj zidov palače.
In kdo bo ostal, da z mano deli veselje?
Jaz, vaše veličanstvo.
Z vašim dovoljenjem.
Seveda, lord Dune. Vedela sem, da boste vi.
Mislimo, da je to tujo, novo ptico nevihta zanesla s poti.
Moj mrežar jo je slišal peti med jablanami in jo ujel.
Potem dobi nagrado.
Kot tudi vi, lady An. In vi, lord Dune, da ste mislili name.
In tu je naša nova gostja.
Ne slišim pesmi.
Ta ptica menda poje le, če jo vzamete v roko.
Vaša roka bo prva, ki jo bo prijela.
No,
potem pa odprite vrata kletke, lord Dune.
Ptice med ljudmi navadno drhtijo. Ne slišim je drhteti.
Morda se ne boji.
In jaz se ne bojim.
Ves moj parlament se je zedinil, naj umrem,
vse to gnilo mesto čaka, da umrem.
Sklenila sem, da ne bom umrla za to mesto. To mesto bo umrlo zame.
Vi greste lahko prvi.
V redu.
Precej smo prepotovali.
Če bomo ob svitu spet na poti, bo v redu.
Eden izmed nas bi moral prebedeti noč in skrbeti za ogenj.
Sedi k meni.
Mama.
Povej mi, kako si to predstavljaš?
Kaj?
"Tam bom zgradil svoje kraljestvo," pravi.
Vsi bomo tvegali življenje, da bi prišli tja.
Povej mi torej.
Kako si predstavljaš to kraljestvo?
No...
Predstavljam si,
da bo to kraj, kjer se bomo spomnili.
Kako je bilo nekoč.
Kdo smo bili.
Kako...
uporabiti to znanje, da izboljšamo reči.
Predstavljam si,
da bo to kraj,
kjer ne bom več čudna.
Kjer lahko pomagam zgraditi nekaj pomembnega,
ne da bi morala skrivati, kdo sem.
Če si bo tvoj oče zgradil kraljestvo, boš tam princesa.
Ni tako.
Delala bi, kar bi me prosil. Karkoli, da bi pomagala.
In kdo bi bila v tem kraljestvu jaz?
Kraljica.
Ne bi rekla.
Kralj z vidom,
princ in princesa z vidom.
Jaz bi bila brez.
Jaz bom tista čudna.
Za katero pravijo, da je šibka.
Ne bi dovolila, da to kdorkoli reče.
Vem, da ne.
Zame je pomembno, da pridem tja.
Ampak ne gre zame.
Gre za vse nas.
Tam bo vsem bolje. To res verjamem.
Malo se spočijmo.
Prav.
Kofun, mojega meča ni.
Tudi mojega loka ni.
- Maghra. - Bow, poglej v čoln.
- Čet, čet. - Maghra.
- Mislil sem, da je nekdo bedel. - Pridi.
- Saj smo. - Pridi.
Kako se je to potem zgodilo?
Nekdo je hodil po taboru, a nikogar zbudil,
- in nihče od vaju ga ni videl? - Ne vem.
Vse je šlo, kajne?
- Pomagaj mi. Moramo iti. - Prav.
Ne moremo oditi.
Moramo.
Izginilo je le orožje. Nič, česar ne moremo nadomestiti.
- Nekaj pogrešam. - Pridi.
Kaj pogrešaš?
Mošnja. Mehka. Velika kot pest.
Kaj je v njej?
Nekaj, kar mi veliko pomeni. Edino, kar še imam od očeta.
- Moja edina vez z njim. - Prav.
Nenadomestljivo je. Moramo ugotoviti, kam je šlo, in dobiti nazaj.
- Kaj pa je? - Pomembno je.
Maghra, poslušaj...
Lahko, prosim...
Ne prosi, da še kaj povem. Le pomagaj mi iskati.
Ljuba, neoboroženi smo.
Kdor je sinoči prišel, se lahko vrne.
In nekje preži lovec čarovnic.
Če predolgo ostanemo, nas bo našel.
Potem moramo pohiteti.
Ne znam govoriti o svojem odnosu z očetom.
Zapleteno je.
Ravno ti bi to moral razumeti.
Kar sem ti prikrival, je bilo zavoljo naše varnosti.
Kar si ti prikrivala meni, je bilo zavoljo naše varnosti.
Prosim, pomagaj mi razumeti.
Pomagaj mi opravičiti, da ogrožava otroka, kajti jaz ne morem.
Vem.
Le kaj je lahko tako pomembno, pa ne moreš povedati?
- Bom jaz. - Ne.
Haniwa.
Že ve vse, kar sprašuješ.
Jaz bom poiskala.
Če so bili rečni razbojniki, so pol dneva proč.
Če so Opayoli, jih je na stotine.
Stotine me ne bodo videle.
Veš, kakšno srečo smo imeli, da smo ubežali lovcu?
Veliko srečo.
Še en boj in še brez orožja?
Ne predlagam, da gremo v boj, očka.
Kako se lahko
bojujejo z mano, če ne vedo, da sem tam?
In sploh ne vemo, kdo so. Vsaj poskusimo izvedeti...
Mislim, da vem.
- Kaj? - Mislim, da vem, kdo je vzel naše reči.
- O čem govoriš? - Poglej, prosim.
Kaj je? Kaj vidita?
Povej mi. Kaj je?
Povej mi.
Čas je, moja kraljica.
Novica o dogodku pri lady An se je razširila.
Demonstracije proti vam, ker ste ubili priljubljene lorde,
so se začele na nižjih zidovih.
Stražarji jih zadržujejo, a ne vem, kako dolgo še.
Kraljica?
Kaj se zgodi zdaj?
Preostali lordi se zbirajo.
Če pridobijo zaupanje drhali, kdo ve, kaj lahko storijo.
Oče, čigar moč čutimo, a je ne moremo otipati,
sprejemam svojo usodo.
Hvala, da lahko izberem svoj čas.
Jerlamarel, nisi prišel pome, ljubezen moja.
Zato grem jaz k tebi.
Prevod: Rolanda Rebrek