Fixed by: BOTANICMAN
Još prepoznajem tvoju melodiju,
način na koji je tvoja desna teža od lijeve.
No sad je mijenjaš nervozno od stope do stope.
To nikad nisi radio. Bio si čvrst. -Život, iskustvo...
njišu me sa strane na stranu.
Dobro došao kući, Tamacti Jun.
Veličanstvo.
Moja služba je završila. Bio sam obvezan 20 ljeta.
A ta ljeta su se pretvorila u zimu. -Donio si poreze i danke?
Da.
Osovine su stenjale planinama.
Stotinu kola, božja kost, žito,
dijamanti za sjekire, sjekire za drvo, robovi.
Dobar si poreznik.
No ne pronalaziš vještice.
Ispitivao sam u svakom selu,
predskazivači bi rekli, "Jerlamarel. Ne, gospodine. Ne znam to ime."
Spalio sam svih koji su mi lagali. -Širio si mu ime.
Kako bih ga pronašao. -Bio si mu poslanik?
Okupljao si ljude i govorio im o njegovoj moći,
govorio im njegovo ime, širio si njegovo sjeme?
Kao vaš Progonitelj vještica,
došao sam izvijestiti da sam iznevjerio svoju kraljicu
i da prihvaćam posljedice. Tražim samo ovo:
umjesto pogubljenja na oltaru,
dopustite da si sam oduzmem život.
kako priliči ratniku. -Vaše Veličanstvo, ljudi se raduju.
Starješine dijele plijen. Skladišta su napunjena.
Tržište robova je pred krahom.
Naš najslavniji general se vratio. Tamacti Jun?
Da. To sam ja, Tamacti Jun...
Vratio sam se sa stotinu kola, a trebalo ih je biti stotinu i jedan.
Veličanstvo, njegov neuspjeh u pronalaženju jednog heretika
mora se uravnotežiti sa zvukom stotina koji kliču njegovo ime.
Gosparu Dune, otiđite do uzvišenog oltara.
Recite ljudima da se okupe. Obratit ću im se. I ja ću se radovati.
Tamacti Jun.
Da.
Kao priznanje za tvoju 20-godišnju odanu službu,
imaš moje odobrenje
da si oduzmeš život.
Zbogom.
Gosparu Dune, zašto ste još ovdje?
Mogli ste mu zapovjediti da živi.
Tamacti Jun shvaća narav svog neuspjeha bolje od vas.
Vani slave vlastitu propast. -Jedan izgubljeni čovjek.
Ne!
Izgubljena je naša moć!
Jerlamarelov bog korača svijetom, stvarajući još bogova,
koji će ih stvoriti još!
Tamacti Jun zna što je izgubljeno.
Idite.
Tamacti Jun! Tamacti Jun!
Dođi. Tamo je, pod drvetom.
Tko je pod drvetom? Purani.
Idi okolo i natjeraj ih na mene. Spremna?
Tiho, tata. Osjeti. Napravila sam nešto.
Iz knjiga, za lov.
Slušaj.
I uči.
Jesam ga. Dođi. -Što? Iz knjige u kutiji sam pročitala
nešto vrlo zanimljivo o ljudima koji su živjeli u Americi.
Što je Amerika? -To je samo početak, tata. Puno sam pročitala.
S pravim strojevima i dovoljno snage,
možemo napraviti puno moćnije oružje od ovog,
za ubijanje stotina na sat. Imali su te bombe...
"Bombe", koje su mogle uništiti cijele gradove.
Pola tvojih riječi su iz knjige i ništa mi ne znače.
A ovaj puran? Puran znači večera.
Mogla bih ovako svaki dan. Mogla bih donijeti čak i jelena.
Baš kao Jerlamarel.
Rekla si jelen. Kako ćeš točno to objasniti svojoj majci?
Točno ono što je rekao i Kofun. Želi sakriti sve što naučimo.
Znaš da uživam u slasnom jelenu Purana i ne volim.
Od njega mi se spava. -Znam, tata.
Što to radiš?
U svakom trenutku bih mogla ubiti bilo koga od njih,
a oni ne bi znali o čemu se radi.
Rekli bi da je to osveta boga Plamena. Premda znamo
da je bog Plamena gomila plina udaljena 150 milijuna kilometara...
koja sagorijeva u svem... -Prestani!
Nije nam ostavio knjige zbog izrade oružje.
Kako znaš? Zašto je ostavio knjige? Iz kojeg razloga? Objasni, profesore.
Prestani. -Razmišljaš li o tome?
O čemu? -Kako bi izgledalo kad ga upoznamo.
Ako ga upoznamo.
Ovo će nas voditi. To je slika svijeta.
Već sam shvatila gdje se nalazimo.
Naša rijeka teče prema većoj rijeci po imenu Mississippi.
A zatim... Ovo je nekoć bio grad po imenu Pittsburgh.
Pittsburgh. -Mislim da je to bio... industrijski grad poznat
po proizvodnji čelika. Goddensova "Povijest Amerike".
Otac nam je ostavio znanje i modrost iz svih doba čovječanstva,
a ti je opet nekako činiš dosadnim. -"Dosadni" su lukovi i strijele.
"Dosadno" je čitati i ne raditi ništa.
Prošle noći je rođena beba...
Rodila je Souter Bax. No beba nije bila potpuna.
Beba se nije oblikovala u čovjeka.
Jer ste me vi vještice proklele!
Trebate ih spaliti, a ne slijediti.
Ono što je izašlo iz nje bio je... vrag. A to je njihova krivica.
Beba nije rođena takva zbog prokletstva.
Bože Plamena, primi je. Rođena je zbog potrebe svježe krvi.
Kad je nekolicina toliko vremena zajedno, krv plemena se zgušnjava.
Generacijama znamo da će se bez nove krvi rađati čudovišta.
Jednostavna genetika. DNK nakupine... -Šuti, Haniwa.
Ova beba nam je upozorenje.
Trebamo obratiti pažnju na njega.
Moramo dijeliti sebe i biti dijeljeni. -Ne.
Moramo izaći i pridružiti se festivalu, plesom otjerati čudovišta.
Izbjegavali smo festivale s razlogom.
U svijetu smo progonjeni. Ovdje smo sigurni.
Možda možemo biti malo mudriji u odabiru partnera.
Potreba je duboka, Baba Voss.
Potrebna je nova krv, i to već dugo vremena. -Rekao sam, ne.
Ljudi su ovdje zadržani dugo vremena. -Zadržani?
Zaštićeni su. -Jedan ne može nadvladati druge,
osobito zato što se mnogi pitaju
jesmo li ovdje zaštićeni od lovaca na vještice,
ili štitimo tvoju djecu od njih.
Dosta im je biti bez lijekova dok su bolesni.
Dosta im je bez trgovine u oskudici. Dosta im.
A ako im zabraniš putovati...
počet će sami odlaziti.
Naši ljudi sami lutaju zemljom.
Ubrzo će dovesti lovce na vještice k nama.
Onda bi možda bilo dobro kontrolirati kamo lutaju
i s kim stupaju u kontakt.
Što predlažeš, ljubavi moja?
Znam put do festivala.
Imaju lijekove, robu i novu krv.
Jedini način da zaštitimo Haniwu i Kofuna je da osiguramo ovo mjesto.
A ako to znači da moramo kontrolirati kamo Alkeni idu...
onda ćemo tako učiniti.
Reći će mi kad bude gotovo?
Da, Vaše Veličanstvo.
Je li gotovo? -Novosti iz Sunčevog groba, Veličanstvo.
Novosti?
Veliki bože Plamena, primi moju iskru u tvoj plamen
i neka se uzdigne do tebe.
Nije gotovo.
Neće nas biti tjedan. Festival je na nekoliko dana hoda.
Antia ide, a mlađa je od nas. -Neću riskirati da netko sazna za vaš dar.
Naša tajna je bila sigurna 17 ljeta. -Ne bez sumnji.
Bolji smo u čuvanju tajni nego što misliš. -Što to znači?
Niste dovoljno stari da dijelite svoje sjeme.
Ne želimo dijeliti odvratno sjemenje. -Onda budite sretni što ostajete.
Zašto bi netko poput mene želio sjeme slijepca?
Dođi.
Rekla sam da dođeš.
Zašto tako razgovaraš?
Ne znam. Žao mi je.
Jer sve vas volim i vi svi volite mene,
ignoriram određene glasove u glavi,
jer znam da mi ne biste lagali.
Naslijeđem vam je dana sposobnost vida.
Nemojte misliti da ste nadmoćniji jer ostali to nemaju.
Držite riječi iz knjige za sebe, jer su ponekad te riječi zle.
Mama, ovo cvijeće će uvenuti prije nego dođem tamo.
Cvijeće je za tebe, da miriše putem,
kako bi pronašla osjećaj za ulazak u ples. -Tko kaže da ću plesati?
Vrijeme je, Bow. Tvoj otac i ja smo plesali. -U kolonu.
Baba? -Ljubavi.
Zapamtite, Alkeni, neka nas poznaju kao "ljude s vodopada."
Ne pričajte o prošlosti.
Želim vam dobar put.
Hej. Haniwa. Uspori!
Uz vjetar smo. Ne mogu nas čuti.
Volio bih da tako i ostane.
Sretan?
Kofune.
Vidjet ćemo svijet.
Što je to?
Možda jedno od mjesta odakle su uzlijetali brodovi za Mjesec.
Pogledaj onaj kotač.
Ne sjećam se da sam čitala o autima takve veličine.
Pođimo prije nego se previše smrači.
Friška vuna. Fina poput svile.
Krpim vašu odjeću.
Ja sam svećenik boga Plamena,
brat vatre, koja me oblikovala poput božje Kosti.
Izvršitelj božje volje.
Izgradili smo ovaj hram Plamena.
Doveli smo vještice na lomaču.
Sve su osuđene jer su imale moć svjetla.
Lovac na vještice je ovdje. -Gledajte... -Ne. Ovo je drukčije.
...dok pretvaramo vještice svjetla u vrućinu.
Molim vas. -Uopće ne vide.
Pogledaj im oči. Spalit će ih ni za što.
U krivu ste! Oni uopće ne...
Lovac na vještice nas nije našao, no njegova poruka je putovala.
Stvorio je učenike.
Djeca nikad neće biti sigurna.
Djeca će biti sigurna kod kuće.
Svi misle da je doma sigurno...
sve dok ne bude bilo.
Upomoć! Haniwa!
Snažan.
Mlad.
Zdrav...
Barem jednom ove ovce nisu držali ograđene.
Fethin?
Fethin!
Porobljivači! -Što je bilo?
Porobljivači!
Odveli su moju Fethin! Odveli su moju djevojčicu!
Fethin!
Fethin! To su bili Porobljivači!
Mama. Tata, budite se. Ja sam. -Što radiš ovdje?
Mama, mislim da se nešto loše... -Gdje je Kofun? Gdje je Kofun?
Mislim da je... Mislim da je otet. -Tko ga je oteo?
Mislim da su ga odveli Porobljivači.
Što to radiš? -Zašto smo stali?
Dječak misli da mu treba odmora.
Nešto nije u redu s njim. -Saznat ću. -Ne.
Ja ću.
Rasporit ću te ako budeš vikao.
Zar je ne čujete? Boli je. -Stalno se spotiče, pa se i ja spotičem.
Onda se nemoj spoticati. -Ne, molim vas! Krvari.
Kako znaš? -Ja sam Njušač.
Mogu namirisati krv. I šepa.
Moje mušterije ne zanimaju njene noge.
Malo duha.
Ovaj će postići dobru cijenu.
Kreni!
Tamo! Vidim dim. Prate Kaduljin put. -Skrenut će s njega.
Tebi, meni ne. Ostavit će trag. Vidjet ću ga.
Okupit ću ratnike. Gonit ćemo ih! -Nema vremena.
Poći će nekoliko ljudi. Trebam ih natrag.
Haniwa, vodi nas.
Kukuta. Njihova je. -Siguran si?
Apsolutno. ŽIV SAM - PRATITE STAZU
Mama? Tata? Ovdje je poruka.
Kofun je ostavio poruku. -Kakvu?
Kako je mogao ostaviti poruku?
Morat ćete mi vjerovati.
Vjerovati? Kakvu poruku?
Kofun je napisao poruku, a ja je mogu pročitati.
Ne. Kako znaš te riječi?
Kako znaš "čitati" i "pisati"?
To je znanje iz kutije, mama. Otvorili smo je.
Naučili smo čitati i pisati.
Pročitali smo sve knjige koje je ostavio.
Tko je otvorio?
Ja.
Što kaže poruka? -Mama... -Sin mi je nestao!
Želim ga natrag! Što piše?
Straža!
Sjedni!
Kako se zoveš?
Kofun. -Ja sam Fethin.
Mislio si da će Porobljivači pomoći kad si rekao da sam ozlijeđena?
U redu, nema na čemu.
Nisam tako mislila.
Hvala ti.
Pažljivo. Puno kamenja. Mama.
Naprijed vidim dim koji izlazi iz građevine.
Jesi li tornjevi od božje Kosti? -Da. -Tu drže robove prije prodaje.
Ako sad ne dođem do njega prodat će ga na tržnici. -Kako znaš, tata?
Poznajem ovo mjesto...
jer mi je otac bio Porobljivač...
kao i njegov otac prije njega.
A neko vrijeme bio sam i ja.
Nije ono što misliš, Haniwa. Tvoj otac je bio drukčiji.
Ne govori joj to. Nije istina.
Odgojen sam da bacam u lance, bičujem,
tučem i prodajem nedužne ljude.
Naučio me kako mučiti.
No taj dio sebe sam zakopao, tog čovjeka...
Duboko u rupu.
No sad moram učiniti nešto što sam se zavjetovao da nikad neću. -Što?
Probuditi ga.
Tata, mogu s tobom. Imam luk. -Ne. -Ne, ljubavi moja.
Ne smiješ vidjeti što ću postati.
Vratit ću Kofuna.
Dobit ćeš moćnu božju Kost.
Moćnu božju Kost.
Što je to bilo?
Zatvori oči.
Wech.
Veliki Baba Voss.
Velika kukavica.
Veliki... dezerter.
Konačno je došao moj dan.
I imat ću tvoju glavu.
Podigni ga.
Tata, pazi!
Tvoj sin!
Ne...
Tata.
Ja sam. Mama, ja sam. Mama, sve je u redu.
Kofun? -Sve je u redu. -Kofune. -Mama, sve je u redu.
Haniwa. Haniwa.
Tu sam, mama. Svi smo ovdje.
Žao mi je.
Žao mi je zbog kutije. -U redu je.
Žao mi je.
Mama?
Mag... -Ne.
Mama! -Ne.
Mama?
Sve što smo naučili iz naših knjiga,
sve što smo naučili iz festivala...
sve što smo naučili u 17 ljeta...
Ništa od toga me ne tjera da odem odavde.
A Haniwa?
Što je s tobom?
Čovjek je mrtav. Loš čovjek...
No ipak, mrtav je. Ubila sam ga...
jer sam znala da imam moć ubiti ga i ne biti uhvaćena.
Sve što sam naučila... Sve što sam pročitala...
Sve to...
Sve to me tjera na odlazak odavde.
Ali, mama...
Bojim se...
onoga što sam i što mogu učiniti.
Samo želim da znaš kako te volim, mama.
Volim i tebe, tata. Jednog dana bih zbog velikih usta mogla gorjeti.
Ne.
Već znam.
Znam.
Poznajem vas.
Moja dječica...
Jer sam poznavala njega.
Vrijeme je da vam ispričam o njemu.
O Jerlamarelu. Vrijeme je za istinu...
za sve nas.
Bio je dobar čovjek.
No ponekad moć može pojesti dobrotu.
Ispričat ću vam o njemu. Baba, otiđi po Paris.
I ona bi trebala ovo čuti.
Fixed by: BOTANICMAN