Čet-čet!
Čet-čet-čet!
Stále spoznávam tvoju melódiu...
tvoja pravá noha je ťažšia ako ľavá.
Teraz sa znepokojene kýveš z nohy na nohu.
To si nerobil. Bol si pevný.
Život a skúsenosti...
kývajú so mnou zo strany na stranu.
Vitaj doma, Tamacti Jun.
Vaša výsosť.
Moja služba sa skončila.
Bol som poverený na 20 rokov.
Tie však už prešli.
Priniesol si dane a odmenu?
Áno.
Kolesá pod váhou škrípali.
Sto vozov, Božia kosť, obilie,
diamanty na sekery, sekery na drevo, otroci.
Si dobrý vyberač daní.
Ale nie si lovec bosoriek.
Pýtal som sa v každej dedine.
Veštci hovorili: „Jerlamarel, také meno nepoznáme.“
Tých, ktorých klamali, som upálil.
Šíril si jeho meno.
Aby som ho našiel.
Bol si jeho prorokom?
Zvolával ľudí, hovoril o jeho shopnosti,
povedal im jeho meno, plodil?
Ako váš generál lovcov
som vám prišiel povedať, že som sklamal svoju kráľovnú...
a prijímam prirodzené následky.
Žiadam len jedno:
namiesto popravy na oltári...
dovoľte mi zobrať si svoj život sám...
ako bojovník.
Vaša výsosť, ľud sa raduje.
Starší rozdeľujú korisť. Sklady sa napĺňajú.
Otvára sa trh s otrokmi.
Náš najlepší generál sa vrátil.
Tamacti Jun?
Áno, som to ja, Tamacti Jun...
ktorý sa vrátil so sto vozmi, ale malo ich byť sto jeden.
Vaša výsosť, jeho zlyhanie nájsť jedného muža, jedného kacíra,
je menšie ako hlasy stoviek ľudí volajúcich jeho meno.
Lord Dune, choď k oltáru.
Zvolaj ľudí. Prehovorím k nim.
Aj ja sa budem radovať.
Tamacti Jun.
Áno.
Ako odmenu za 20 rokov vernej služby...
máš moje povolenie...
vziať si život.
Zbohom.
Lord Dune, prečo si ešte tu?
Mohli ste mu prikázať žiť.
Tamacti Jun svoje zlyhanie chápe lepšie než ty.
Vonku oslavujú vlastnú skazu.
Jeden stratený muž.
Nie!
Stratili sme moc!
Jerlamarel je boh, ktorý kráča po svete a plodí ďalších bohov,
ktorí splodia ďalších bohov!
Tamacti Jun vie, o čo sme prišli.
Choď.
Tamacti Jun! Tamacti Jun!
Poď. Je tamto, pod stromom.
Čo a pod akým stromom?
Moriaky.
Choď naokolo a nažeň ich ku mne.
Pripravená?
Ticho, oci.
Chyť si to.
Niečo som vyrobila.
Mám to z kníh.
Počúvaj.
A uč sa.
- Trafila som. Poď. - Čo?
V jednej z kníh v škatuli som čítala
niečo zaujímavé o ľuďoch, ktorí žili v Amerike.
Čo je Amerika?
To je len začiatok. Prečítala som toho veľa.
So správnymi strojmi a energiou
môžeme vyrobiť mocnejšie zbrane, ako mám teraz
a za hodinu ich zabijeme sto.
Mali aj bomby...
Tieto „bomby“ mohli vyhodiť do vzduchu celé mestá.
Tie slová sú slová z kníh a nerozumiem im.
A čo tento moriak?
Moriak znamená večera.
Môžem loviť každý deň.
Dokonca aj jeleňa.
Ako Jerlamarel.
Povedala si jeleňa?
Ako by som to vysvetlil tvojej mame?
To hovorí aj Kofun. Chce skryť všetko, čo sa naučíme.
Vieš, že chutného jeleňa mám rád.
Moriaka nemám rád.
- Chce sa mi z neho spať. - Viem, oci.
Čo robíš?
Hocikedy by som mohla kohokoľvek z nich zabiť...
a nevedeli by, kto to bol.
Povedali by, že je to pomsta Boha ohňa.
Hoci my vieme,
že Boh Ohňa je plyn vzdialený 150 miliónov kilometrov...
- ktorý horí v... - Prestaň!
Knihy nemáme na vyrábanie zbraní.
Ako vieš? Prečo nám nechal knihy? Aký mal dôvod?
Vysvetli mi to.
Prestaň.
Premýšľaš nad tým?
Nad čím?
Aké to bude, keď ho stretneme?
Ak ho stretneme.
Toto nás bude viesť. Je to obrázok sveta.
Pozri, už viem, kde sme.
Naša rieka sa vlieva do tejto veľkej rieky menom Mississippi.
A potom...
toto mesto sa kedysi volalo Pittsburgh.
Pittsburgh
Priemyselné mesto známe výrobou ocele.
Mám to z Histórie Ameriky.
Otec nám zanechal znalosti a múdrosť všetkých období ľudstva,
ale od teba to aj tak znie strašne nudne.
Luk a šípy sú nudné.
Čítanie a nerobenie je nudné.
- Čet-čet! - Čet-čet-čet!
Včera sa narodilo dieťa...
Souterovi Baxovi.
Dieťa však nebolo celé.
Dieťa nebolo ako človek.
Vy bosorky ste ma prekliali!
Mali by ste ich upáliť...
nie nasledovať.
Vyšiel z nej...
diabol.
A je to ich chyba.
Dieťa sa také nenarodilo pre kliatbu.
Boh ohňa, prijmi ju.
Narodilo sa také, lebo treba čerstvú krv.
Je nás málo a sme spolu dlho.
Krv kmeňa vtedy zhustne.
Už generácie vieme, že bez novej krvi
prídu netvori.
- Je to len genetika a DNA... - Ticho, Haniwa.
Toto dieťa nám je varovaním.
Mali by sme ho vypočuť.
Musíme sa zblížiť aj s inými.
Nie.
Musíme ísť a pridať sa k slávnosti a vytancovať netvorov.
Slávnosti sme sa vyhýbali z istého dôvodu.
Vonku vo svete nás lovia.
Tu sme v bezpečí.
Stačí si lepšie vyberať partnerov.
Potreba je silná, Baba Voss.
Je tu potrebná nová krv a to už dlho.
Povedal som, že nie.
Ľudia sú tu držaní už dlho.
Držaní? Držaní?
Sú tu chránení.
Jedno nevylučuje druhé.
Hlavne keď veľa z nich pochybuje,
či sme tu, aby sme ich chránili pred lovcom
alebo aby sme chránili pred ním tvoje deti.
Prežili bez liekov počas choroby.
Prežili bez obchodu počas nedostatku.
Prežili bez ničoho.
Ak im zakážeš cestovať...
začnú odchádzať sami.
Naši ľudia blúdiaci sami po krajine.
Hneď k nám privedú lovca.
Možno je lepšie mať kontrolu nad tým, kam pôjdu
a s kým sa stretnú.
Čo navrhuješ, láska?
Poznám cestu k slávnosti.
Majú lieky, tovar a novú krv.
Haniwu a Kofuna ochránime len tak, že toto miesto bude bezpečné.
Ak to znamená, že musíme rozhodovať, kam Alkenni pôjdu...
tak to urobíme.
Poviete mi, keď to bude?
Áno, vaša výsosť.
Už?
Správy z hrobu slnka, vaša výsosť.
Správy?
Veľký Boh ohňa,
prijmi do svojich plameňov moju iskru,
aby sme sa stretli.
Nie je koniec.
Budeme preč týždne. Slávnosť je niekoľko dní odtiaľto.
Antia ide, hoci je mladšia ako my.
Haniwa, nebudem riskovať, že niekto odhalí tvoj dar.
Udržali sme to v tajnosti 17 rokov.
Nie bez podozrenia.
Vieme tajiť lepšie než si myslíš.
Čo tým myslíš?
Nie ste dosť starí, aby ste plodili deti.
My nechceme nič plodiť.
Tak potom môžete ostať.
Prečo by som chcela plodiť s nevidiacim?
Poď sem.
Počuješ? Poď sem.
Prečo takto rozprávaš?
Neviem. Prepáč.
Všetkých vás ľúbim...
a vy ľúbite mňa,
isté hlasy vo svojej hlave ignorujem.
Lebo viem, že by si mi neklamala.
Náhodou si pri narodení dostala dar vidieť.
Nie si niečo viac, lebo ostatní to nedokážu.
Slová z kníh si nechaj pre seba, lebo niekedy sú podlé.
Mama, kým tam prídem, tie kvety zhnijú.
Tie kvety sú pre teba, aby si ich cestou voňala
a našla chuť tancovať.
Musím tancovať?
Už by si mala, Bow. Tvoj otec a ja sme tancovali.
Do formácie.
- Baba? - Láska.
Pamätajte si, nech nás poznajú ako „ľudí vodopádu“.
Nehovorme o minulosti.
Šťastnú cestu.
Hej.
Haniwa.
Spomaľ!
Sme proti vetru. Nepočujú nás.
Mohlo by to tak ostať.
Šťastný?
Kofun.
Uvidíme svet.
Čo to je?
Možno odtiaľto odštartovala raketa a šla na mesiac.
Pozri sa na to koleso.
O takých veľkých autách som nečítala.
Poďme kým nie je príliš tma.
Čerstvá vlna. Jemná ako hodváb.
Sieť na opravu oblečenia.
Ja som kňaz Boha ohňa,
brat ohňa, ktorý ma tvaruje ako Božiu kosť.
Vykonávateľ Božej vôle.
Postavili sme tento chrám ohňa.
Priniesli sme bosorky na upálenie.
Všetky boli usvedčené z moci svetla.
Lovec je tu.
Pozerajte...
Nie. Toto je niečo iné.
...ako ich hodíme do žiaru.
Prosím.
Veď ani nevidia.
Pozri na ich oči.
Pália ich za nič.
- Prestaňte! - Prosím.
Mýlite sa! Oni nevi...
Lovec nás minul, ale jeho správa putuje.
Urobil si nasledovníkov.
Deti nebudú nikdy v bezpečí.
Budú v bezpečí doma.
Domov je bezpečný...
až kým nie je.
Pomoc!
Haniwa!
Silný.
Mladý.
Zdravý...
Ovečky konečne nie sú za plotom.
Fethin?
Fethin!
Otrokári! Otrokári!
Čo sa deje?
Otrokári!
Vzali moju Fethin. Zobrali moje dievčatko.
Fethin!
Boli to otrokári!
Mami. Mami, oci, zobuďte sa. To som ja.
Čo tu robíš?
Myslím si, že niečo zlé...
Kde je Kofun?
Asi je...
Asi ho vzali.
Kto?
Asi ho vzali otrokári.
Čo si myslíš, že robíš?
Prečo stojíme?
Chlapec si chcel odpočinúť.
- Niečo s ním je. - Zistím to.
Nie.
Ja.
Ak budeš kričať, rozrežem ťa.
Nepočujete? Je zranená.
Stále sa podkýňa, tak aj ja.
Tak sa nepodkýňaj.
Nie, prosím! Krváca.
Ako to vieš?
Som zved.
Cítim krv. A kríva.
Moji zákazníci sa nezaujímajú o jej nohu.
Trochu sa vzchop.
Bude mať dobrú cenu.
Hýbte sa!
Vidím dym! Idú po Šalviovej ceste.
Stratia sa nám.
Tebe, ale mne nie.
Zanechajú stopy. Uvidím ich.
- Zavolám bojovníkov. - Nie je čas.
Pôjde ich len zopár. Musia sa vrátiť.
Haniwa, veď nás.
Bolehlav. Je ich.
Si si istý?
Úplne.
SOM NAŽIVE NASLEDUJ CHODNÍK
Mama? Otec?
Je tu správa.
Kofun zanechal správu.
Akú správu?
Ako mohol nechať správu?
Musíte mi len veriť.
Veriť? Aká to je správa?
Kofun napísal správu a ja ju viem prečítať.
Nie. Odkiaľ poznáš tie slová?
Odkiaľ poznáš slová „napísať“ a „prečítať“?
Sú to vedomosti zo škatule.
Otvorili sme ju.
Naučili sme sa čítať a písať.
A prečítali sme všetky jeho knihy.
Kto ju otvoril?
Ja.
Čo hovorí tá správa?
- Mama, ja... - Môj syn zmizol!
Chcem ho späť. Čo sa tam píše?
Strážcovia!
Sadnúť!
Ako sa voláš?
Kofun.
Ja som Fethin.
Myslel si si, že keď im povieš, že som zranená, tak mi to pomôže?
Dobre, nemáš za čo.
Tak som to nemyslela.
Ďakujem.
Opatrne. Veľa kameňov.
Mama.
Som v poriadku.
Áno.
Vidím dopredu. Z budovy vychádza dym.
- Z veží z Božej kosti? - Áno.
Tam držia otrokov, než ich predajú.
Ak sa k nemu nedostanem teraz, predajú ho.
Ako to vieš, otec?
To miesto poznám...
lebo môj otec bol otrokár...
aj jeho otec.
A istý čas aj ja.
Nie je to tak, ako si myslíš. Tvoj otec bol iný.
Nehovor jej to. Nie je to pravda.
Vychovali ma, aby som spútaval, bičoval,
bil a predával nevinných ľudí.
Naučil ma ako týrať.
Ale tú časť seba, toho muža, som pochoval...
hlboko vo vnútri.
Musím urobiť, čo som sľúbil, že už nespravím.
Čo?
Prebudiť ho.
- Môžem ísť s tebou, mám luk. - Nie.
Nie, láska.
Nesmieš vidieť, kým sa stanem.
Privediem Kofuna späť.
Za teba dostanem veľa Božej kosti.
Veľmi veľa.
Čet-čet!
Čo to bolo?
Zatvor oči.
Wech.
Veľký Baba Voss.
Veľký zbabelec.
Veľký...
zbeh.
Konečne nadišiel môj deň.
A dostanem ťa.
Upokokohua.
Haere Mai!
Zdvihni to.
Otec, pozor!
Tvoj chlapec!
Nie...
Otec.
To som ja.
Mama, to som ja.
Je to v poriadku.
- Kofun? - Všetko je v poriadku.
Kofun.
Som v poriadku.
Nič sa nedeje.
Haniwa. Haniwa.
Som tu, mama. Všetci sme tu.
Prepáč.
Prepáč mi to.
- Prepáč mi tú škatuľu. - To nič.
Prepáč.
Mama?
- Mag... - Nie.
Mama!
Nie.
Mama?
Všetko, čo sme sa naučili z kníh,
všetko, čo sme sa naučili na slávnosti...
čo sme sa naučili za 17 rokov...
Nič z toho ma nepresvedčilo odísť.
A Haniwa?
A čo ty?
Zomrel človek.
Zlý človek...
ale je mŕtvy.
Zabila som ho,
lebo som vedela, že to dokážem a nechytia ma.
Všetko, čo som sa naučila...
čo som prečítala...
všetko...
ma presvedčilo, aby som odišla.
Ale, mama...
Bojím sa...
kto som a čo dokážem.
Chcem, aby si vedela, že ťa ľúbim.
Aj teba, oci.
Možno sa raz prezradím a upália ma.
Nie.
Ja viem.
Viem.
Poznám ťa.
Moje detičky...
Poznala som aj jeho.
Je čas, aby som ti o ňom porozprávala.
O Jerlamarelovi.
Je čas na pravdu...
pre nás všetkých.
Bol to dobrý človek.
Niekedy však moc pohltí dobro.
Poviem ti o ňom.
Baba, choď zavolať Paris.
Aj ona by to mala počuť.
Preklad: Zuzana Šplhová