Chet-chet!
Chet-chet-chet!
Græd nu. Vær i live.
Nej!
Vend dig mod mig!
Kig på mig!
Kig på...
Vend dig mod mig!
Hvem der? Svar mig! Hvem der?
Mine børn er i trygge hænder.
Jerlamarel...
...er det dig?
Ja.
Er du kommet for at tage dem?
Nej, jeg er på flugt.
Der er noget, jeg må klare.
De får en mere tryg opvækst her.
Jeg blev i nærheden for at sikre mig, at I ville finde fristedet.
Og for at dræbe bjørnene i dalen.
Det er vist den sidste bjørn.
Børnene er en gave.
Pas godt på dem, mens de vokser op.
Må jeg tage din hånd?
Hvad er... Hvad er det?
I fristedet er der en lille hule ved vandfaldet.
Kravl derind. Der finder du en kasse.
Jeg har givet dig nøglen til at åbne den.
Tal med Paris.
Fortæl hende, at kassens indhold er til mine børn.
Åbn kassen, når de er 12 somre gammel.
Gamle nok til at forstå indholdet.
Hvad er der i den?
Viden.
Viden, der vil sætte gang i en ny verden.
En bedre verden end vore forfædres.
En skønne dag skal vi være sammen.
Navngiv dem Haniwa og Kofun.
Så ved jeg, det er dem, når de opsøger mig.
Hvornår vil de opsøge dig?
Svaret findes i kassen.
Vent. Jerlamarel.
Jerlamarel!
Jerlamarel.
Jerlamarel!
Jeg har lige hørt Baba Voss råbe heksens navn.
Generer det dig slet ikke?
- Er her da helt lovløst? - Vi er langt væk fra loven her.
Nu bestemmer Baba Voss. Vi vover ikke at støde ham.
Baba Voss er ikke loven.
Gud er loven.
Måske er vi også langt fra Gud her.
Det var Baba Voss og Paris, der dømte min mor...
din egen søster, til at blive brændt på bålet.
For hvad?
Fordi hun anfægtede det fornuftige i, at man lod en mand som ham,
en fremmed, der ikke ville tale om sin fortid, blive leder af landsbyen?
De brændte hende, fordi de frygtede, at det, hun sagde, var sandt.
Gud glemmer ikke den slags.
Og selv hvis han gør...
...glemmer jeg det aldrig.
Hvor har du været?
Baba Voss?
Hvad er der sket?
Kun sandheden.
Sid ned, min elskede.
Hvorfor?
Fordi Jerlamarel... skete.
Der står, vi finder hende for enden af træstammen.
Jeg har kun hørt historier.
Jeg vidste ikke engang, at vi havde en Skygge i landsbyen.
Det er derfor, Skygger er Skygger. Ingen ved, hvem de er.
Men Alkenny har altid haft en Skygge.
Jeg lagde en besked til hende på alteret, og da jeg kom igen, var den væk.
Hun skal nok være her.
Hvordan ved du, hvornår den ankommer?
Det ved jeg ikke. Jeg har ikke prøvet det før.
Jeg går ud fra, at hun giver sig til kende.
Hvorfor siger du "hun"?
Fordi Skygger altid er kvinder. Mænd er for klodsede.
Hvem tror du så, det er?
Sikkert en, vi taler med hver dag.
En, der har evnen til at skjule sin krop.
Ingen kan både være og ikke være på én gang.
Hun bevæger sig kun, når andre gør.
Selv ayuraer kan ikke høre hende.
Hun renser sit sind for alle tanker. Selv orakler kan ikke fornemme hende.
Hun er et andet sted. Umulig at opdage.
Selv hunde tror, de er sten.
Hun er her.
Skygge...
Vær hilset.
Skygge, jeg har brug for, at du skygger nogen her i landsbyen
og fortæller mig alt det, du hører.
Hun svarer ikke, hvis du ikke underkaster dig.
Stå stille!
Skygge, vil du gøre, som jeg beder om?
Er det et ja?
To gange for ja, én gang for nej? Ja?
Skygge, personen er Paris.
Vi tror, hun er en heks. Vi har brug for beviser.
Kan du skygge en heks?
Skygge, kan du skygge en heks?
Hvordan skal vi betale dig?
Skygge?
"En ny verden" sagde han?
Når den nye verden skabes, forgår den gamle måske.
Det er bare en kasse, elskede.
Hvad er det?
Den er til børnene. Måske er det legetøj.
Nej, det må betyde noget.
Alt, hvad han gør, betyder noget.
En betydning, jeg aldrig kan forstå.
Jeg er god til omsorg, ikke til at forstå ting.
Baba Voss, jeg vil altid foretrække en mand, der kan tage sig af mig,
frem for en, der forstår mig.
Paris?
Ja.
Din mand inviterede mig.
Jerlamarel sagde selv, at vi måtte tage hende med på råd.
Kom.
Hvad er der ellers i kassen?
Der står, at det, der er øverst, skal forblive øverst,
og det, der er nederst, skal forblive nederst.
Hvordan skal vi skabe en ny verden af bark?
Brisen bringer heller ingen syner.
Og meget mere af det samme.
Paris.
Hvad? Ved du, hvad det er?
Ja.
Det... er bøger.
Hvad er bøger?
Min bedstemor fortalte mig historier, hun fik fortalt af sin bedstemors bedstemor.
Jeg drømte dem sammen med hende.
Bøger er af den hellige form.
De er tavse, men alligevel taler de direkte til fantasien.
Man kan brænde dem, men de er mægtigere end ilden.
Al de ældgamles viden er samlet i dem.
Hemmeligheder fra synets tidsalder.
Min bedstemors bedstemor havde selv bøger.
Men heksejægeren brændte dem alle sammen.
Jeg troede, alle bøgerne var blevet brændt.
Jerlamarel sagde, at vi skulle vente 12 somre,
før vi gav dem til børnene.
Han må tro, at de har arvet hans evne til at høre stilheden.
Det tror han måske, men det gør det ikke sandt.
Mine børn er måske ikke forbandede.
Forbandede?
Vi skal for altid bo alene her i en landsby fuld af overtro.
Måske bliver dine børn her ikke for evigt.
Hvad skal det betyde?
Hvad skal det betyde, Paris?
Indtil vi ved med sikkerhed, at de har evnen,
må vi ikke være uenige.
Vi må begrave dem som dyrebare frø.
For de er en gave fra Jerlamarel.
Og Jerlamarels gaver er altid gode.
Er du uenig, Maghra?
Baba Voss...
...grav bøgerne ned ved hyacinttræet.
I 12 somre vil vi ikke så meget som nævne det her.
Vi er ikke alene.
Skygge?
Skygge.
Jeg fik din besked.
Jeg er her.
Er du der?
Skygge?
Hun ville ikke tale.
Hun bandt det, hun havde hørt.
Der var tre til stede. Baba Voss, Paris og Maghra.
De talte om babyerne.
Hvad med heksen?
Babyerne.
De hyler, de bliver ammet, de pludrer. Ikke andet.
Det sagde hun.
Skyggen lyver!
Måske har du ret.
Måske vil hun ikke svare mig.
Men jeg sender bud om en heks.
Så kan heksejægerne spørge dem...
Bud? Hvordan vil du sende bud?
En besked.
Den vil flyde med strømmen gennem snesevis af dale.
Hvem ved, hvem der finder den?
En bæver finder den.
Men jeg vil gøre det to gange om dagen.
Tre gange om dagen.
Og en dag vil vores bønner blive hørt.
Der er så mange dale og floder. Det kan tage år.
Måske.
Men vi vil bevare håbet.
Holdt!
Min ven.
Jeg vidste, jeg kunne finde dig herude helt alene.
Hvordan går det med dig?
Alt er godt.
Godt.
Og dig?
Går det også godt med dig?
Vil du virkelig vide det?
Naturligvis.
Det går... ikke så godt.
Jeg har svært ved at sove.
Det er jeg ked af at høre.
Jeg hører nemlig ting om dagen, der holder mig vågen.
Hvilke ting?
Jeg fornemmer en stor mistillid.
Jeg frygter, at nogen endda har gjort sig stor umage for
at udspionere mig og mine nærmeste i mit eget hjem.
Det lyder usandsynligt.
Det er ingen hemmelighed, at du og din tante nærer uvilje mod mig og min familie.
Jeg tænkte, at hvis nogen med svag dømmekraft forfaldt til at provokere mig,
vidste du måske, hvem det var.
Men det ved du ikke, vel?
Nej, det gør jeg ikke.
Godt. Det er godt.
Du må huske på, at jeg er loven her.
Alle og enhver kan komme til mig og sige, hvad de har på sinde,
og hvis de er vendt mod mig, når de taler,
møder de en rimelig og retfærdig mand.
Den mand, som jeg er lige nu.
Men hvis jeg hører hvisken i vinden,
og jeg selv må finde frem til den, der taler,
så møder vedkommende måske den mand, jeg engang var.
En mand med smag for blod og rædsler.
Hvis nogen har noget at sige, så bed dem endelig, Gether Bax,
om at opsøge mig og sige det...
...før jeg finder dem først.
Hør efter!
I har ikke givet mig de oplysninger, jeg bad om.
Og I har mistet jeres hjem.
Sig frem nu, så I ikke også mister jeres liv.
Fortæl mig, hvad I ved om den kætter og djævel ved navn Jerlamarel.
Fortæl mig, hvad I ved om hans børn.
Vi... vi har ikke hørt noget.
Jeg beder dig. Lad os være.
Hvis I ikke har hørt noget, er jeres ører ubrugelige for mig.
Budbringer!
En meddelelse til dronningen.
"Vi har ledt i bjergene i solgravens land i mange måneder nu.
Vi beder Gud om at føre os på rette vej,
men vi står uden nyt, uden dufte, uden spor og uden håb.
Men landsbyerne i solgravens land ligger spredt.
Der er mange bjerge og glemte plateauer.
Befolkningen frygter bjørne og løver og bliver bag deres forsvarsværker.
Det er derfor med tungt hjerte, at jeg nu beder om nye ordrer.
Er min mission slut?
Jeg tror, det er håbløst.
Jeg beder ydmygt om, at vi får lov til at vende tilbage til Payan.
For altid din trofaste tjener, Tamacti Jun."
Må jeg selv læse beskeden?
- Jeg har læst den fra start til slut. - Giv mig den.
Jeg har meget følsomme fingre. Måske sprang du noget over.
Den første armslængde er fra Tamacti Jun.
Men det er den anden ikke.
Tamacti Jun er aldrig ydmyg. Han er ikke en tjener,
og Tamacti og jeg har en aftale om,
at han binder et hjerte som hvert tiende for at undgå falskneri.
Det her, hellige lord Sak, er et falskneri.
Andre har skrevet det. De har sendt dig. Knæl.
- Deres Majestæt... - Knæl, sagde jeg!
Tamacti Jun er den kongelige skatteopkræver og heksejæger.
Han har fået til ordre at tjene i 20 somre, og i 20 somre skal han tjene.
Og hver eneste dag af sin tjenestetid skal han jagte Jerlamarel.
Had og hævntørst er de to vilde heste, der trækker hans vogn.
Hvem har sendt dig med løgnen?
Andre, der er bekymrede.
Hvilke andre?
Andre, der ønsker, at De kommer til fornuft, Deres Majestæt.
Deres Majestæt, kætteren Jerlamarel er borte.
Vi har problemer her.
Den hellige kraft svinder.
Der trænger vand gennem sprækker i den uendelige mur,
og vandstanden stiger.
Guderne synger nu blot med to stemmer.
Folket drager Deres magt i tvivl.
De har brug for hæren her, Deres Majestæt.
Hvem bandt de falske knuder?
Lord Carne.
Lady Zee.
Andre?
Nej.
I må kløjes i jeres løgne.
Jeg vil bede.
Jerlamarel, min sande elskede.
Engang bad jeg sammen med dig.
Vi talte sammen uden ord...
...men du taler ikke længere til mig.
Så jeg taler til dig i bønnen.
Jerlamarel... vend hjem i fred...
...og nå frem til min krop før dine forfølgere.
Jeg tilgiver dig dine synder.
Vend tilbage og giv mig børn, der besidder din evne.
Jeg udråber synet som kætteri.
Jeg frasiger mig guderne.
For vores børn bliver guder.
Og jeg bliver den gud, du engang vendte ryggen.
For evig og altid.
Se...
Lord Carne og Lady Zee...
...som jeg opfattede som loyale støtter.
Nåde, Deres Majestæt!
Jeg fandt dem skyldige i forræderi og falskneri.
Vi sagde kun sandheden.
Den sandhed, I alle kender.
Hun tænker kun på Jerlamarel, mens her i vores hjem
bryder motorerne sammen, og vandstanden stiger.
Hun er ikke en gu...
Det er sandt.
Det slag, jeg udkæmper for at redde jeres liv...
...og jeres hellige by Payan, er et hårdt slag.
Men jeg udkæmper det, fordi det er min slægts lod.
Da Gud retleder mig, er jeg lige så meget en gud, som han tillader det.
Som hans hænder på jorden bremser jeg ødelæggelsen,
opvarmer vinteren, afkøler sommeren, fører magi i vores hegn
mod løver og bjørne, der ellers ville udslette jeres børn...
...selv med fulde maver.
Men den større kamp, jeg udkæmper, er mod lyset...
En kraft, der sætter mennesket over Gud.
En kraft, der atter engang
vil lægge en genskabt verden i seletøj og lænker.
Vores hære er i felten for at bekæmpe disse lysets djævle.
Vi bør lovprise dem.
Ikke hviske forræderisk bag ryggen på dem.
At tale mig midt imod...
...er at fremskynde genkomsten af det altødelæggende lys.
Det er utilgiveligt.
Med dyb beklagelse, gamle venner...
...nu.
Vi er Payan
Vi er hellige
Vi er udvalgt
- Vi er, vi er, vi er - Vi er, vi er, vi er
Vi er Payan
Vi er hellige
Vi er udvalgt
- Vi er - Vi er
3 ÅR SENERE
Jeg har rosenfrugt med til de små.
Maghra...
- Jeg kan mærke i luften... - Ja.
Ja, du kan.
Du fornemmer sorg og måske også glæde et sted, men først og fremmest sorg.
Her.
Deres yndlingslegetøj.
Læg det, lige hvor du vil. Bare gør det stille.
Haniwa, Kofun, hvor er jeres legetøj?
Find jeres legetøj.
Har du det?
Dygtig pige.
Giv det til tante Paris.
Gå hen og leg.
Hvis jeg dækker deres øjne til, kan de ikke gøre det.
Jeg har vidst det længe, og jeg har bare...
Jeg har ladet, som om jeg ikke vidste det.
Nu er det sikkert.
Til hvem?
Baba!
Kom her, kære børn. Kom.
I må gå udenfor og lege.
Jeg kommer om lidt.
Jeg har vidst det, siden Haniwa tog min hånd
og sagde, at solen havde en søster, der kom ud for at lege om natten.
Jeg ved det godt.
Så var det, Jerlamarel fortalte dig, sandt, Baba Voss.
Tvillingerne er begyndelsen på en ny verden.
Lad os udråbe sandheden.
Det er mine børn.
Souter Bax og Gether Bax omtaler os allerede som hekse.
De har flere og flere støtter.
Jeg synes, vi skal gemme os. Skjule sandheden.
Jerlamarel sagde 12 somre.
Vi siger ikke noget før det.
Indtil da må de leve med lukkede øjne.
Der var engang
fire brødre og søstre, der levede lykkeligt sammen i en landsby
magen til vores.
Hver dag arbejdede de sammen.
Én lavede den mest velduftende parfume.
En anden bagte de sødeste kager.
En tredje spillede vidunderlig musik.
Og den fjerde vævede silke til lagener og kjoler,
der føltes som varm sne.
Og de arbejdede glade sammen hver eneste dag,
og de skændtes aldrig.
Men så en dag
kom der en dreng, der sagde, at han var deres længe savnede storebror.
Men da søstrene og brødrene spurgte ham, hvad han gav sig af med...
...sagde han, at han fortalte folk sandheden.
"Hvilken sandhed?" spurgte de ham.
"Jo," svarede han,
"Jeg kunne fortælle jer, at en af jer er meget smuk...
...en er ganske køn, en er ordinær...
...og en af jer er meget grim."
Familien undrede sig over hans ord...
...for hvis I ikke allerede har gættet det, var brødrenes og søstrenes navne
Duft, Smag,
Lyd og Berøring.
Og der fandtes hverken "grimt" eller "kønt" i deres verden.
"Men hvem af os er hvad?" spurgte de deres bror.
"Eftersom I ikke kan vide det, kan I jo være ligeglade," svarede han.
Og så begyndte han at gå.
"Vent! Hvad hedder du?" råbte de til ham.
"Mit navn er Syn," svarede han.
Og så red han sin vej og lod dem stå undrende tilbage.
Snart begyndte familien at skændes om, hvem af dem der var smuk,
og hvem der var grim.
De brugte så meget tid på at spekulere på, hvad Syn havde sagt...
...at parfumen mistede sin duft...
...kagerne mistede deres smag,
musikken mistede sin klang,
og silken blev tyndslidt og laset.
Til sidst samledes de atter en dag...
...og de besluttede sig for at glemme det, Syn havde fortalt dem.
Før han kom, havde de alle sammen været glade og tilfredse.
Og snart var de glade og tilfredse igen.
De besluttede sig for, at bare fire var lige præcis nok.
Og de levede lykkeligt til deres dages ende.
Hej-ho.
Hej.
Jeg har en gave med, som tvillingerne kan dele...
...på deres fødselsdag i morgen.
Siden floden tøede, har du ikke talt om det.
Om hvad?
Vi har ventet på denne dag.
12 år, Maghra.
I må naturligvis gøre, som I vil.
Det er pænt af dig, Paris.
Hvis I synes, de stadig er for unge, hvor længe vil I så vente?
Baba Voss og jeg har truffet et valg.
Det, der er begravet, skal forblive begravet. For altid.
Er det din beslutning?
Det er vores beslutning.
Intet kommer mellem os, Paris. End ikke du.
Så de vokser bare op med lukkede øjne
og lever og dør her.
- Og kun her... - At leve!
Det er det, det handler om. Ikke sandt, Paris?
Det er det, jeg ønsker. At de lever.
Hvis hemmeligheden slipper ud,
hvis noget i kassen afslører dem,
hvis der skulle ske noget, og tusind andre "hvis'er,"
så bliver de brændt.
Hvis der står i bøgerne, at de skal forlade landsbyen,
og de bliver løve- og bjørnemad,
så dør de.
Hvis man er død, er ens øjne lukkede for evigt.
En dag finder nogen os. Finder dem.
Maghra, de skal være forberedte.
- Så er det nok! - Nej, det er ikke nok!
Det her liv er ikke nok.
Jeres undskyldning er ikke nok.
Jeg behøver ingen undskyldninger over for dig.
Hvad med Jerlamarel?
Jerlamarel? Han har ikke opdraget børnene.
Han har ikke plejet deres feber.
Han har ikke nusset dem i søvn. Han var her ikke. Han var ude at vandre.
Din stemme.
Du hader ham.
Hvorfor?
Maghra?
Hvorfor lader du dit had gå ud over dem?
Mor!
Gå din vej, Paris.
Jeg vil være sammen med mine børn.
Paris.
Kom indenfor. Sid ned.
Mine kære børn.
Mine store børn. Tillykke med fødselsdagen.
I dag fylder I 12 år.
Hold da op.
I 12 år har I holdt på en hemmelighed.
Det har I gjort godt.
Kan I mon holde på en mere?
Hvad er det?
Det er jeres og kun jeres hemmelighed.
Det er den bedste fødselsdagsgave, man kan tænke sig.
Hvad er det?
Det er bøger.
Vi tror, det er bøger.
Her er der en vejledning, der hjælper jer med at høre, hvad bøgerne siger.
Vejledning fra hvem?
Fra jeres far.
Hvad ved far om det her?
Nej.
Fra jeres rigtige far.
Hvad?
Jeg ved kun, hvad jeres mor har sagt.
Jeg håbede, hun selv ville sige det.
Vi har allerede en far.
Det ved jeg godt. Og han elsker jer meget højt, Kofun.
Haniwa...
...der er også en mand...
...som reddede jeres mor i en snestorm.
Det har hun fortalt.
Hun var faret vild, og han reddede hende.
Og han blev hos hende.
Og da hun kom til vores landsby,
var I to tvillinger allerede inde i hende.
- Han hedder Jerlamarel. - Nej, nej.
- Vent, Haniwa. - Kofun.
Haniwa. Han må ikke fortælle nogen det.
Tag meddelelsen og læs den.
Du er modig. Gå nu.
Måske er vi hekse.
Måske er historierne om synet sande.
Nej.
Jeg holder sandheden i hænderne.
Snart kender jeg den, og det gør du ikke.
Kom bare.
"Der var engang,
hvor næsten alle mennesker besad den evne, I har.
Mennesker brugte den evne sammen med deres intellekt
til at erobre verden.
De byggede maskiner, der kunne flyve.
Maskiner, der kunne tale over tusinder af kilometer.
De forlod endda Jorden i enorme skibe.
De havde så mægtige kræfter, at de blev for store til Jorden og ødelagde den.
Det siges, at synet blev taget fra dem af Gud for at redde kloden fra udslettelse.
Men efter utallige år vender lysets gave nu tilbage.
Den gives til nogle få udvalgte med besked om at genopbygge verden.
Jeg er jeres far.
Og jeg har givet gaven videre til jer.
Det er jeres pligt at bruge den.
Læs de bøger, jeg har efterladt.
Jeg har udvalgt bøgerne nøje.
Jeg har også skrevet, hvor I skal tage hen,
når I føler jer stærke nok til at forlade jeres landsby.
Jeg afventer jeres ankomst.
Sammen opbygger vi en ny verden.
Med de kærligste hilsener fra jeres hengivne far...
...Jerlamarel."
Hvad skal vi gøre?
Du åbnede kassen.
Ja, Baba Voss.
Uden tilladelse.
Jerlamarel reddede både deres og dit liv fra en bjørn.
Han byggede en bro.
Han førte vores stamme i sikkerhed.
Og han bad jer om én ting:
"Lad dem lære."
Lad dem opdage sandheden.
Og lad dem så vælge.
Maghra vil brænde bøgerne.
- Så lad være med at sige noget. - Skal jeg lyve?
I årevis har du af dit hjertes godhed fortalt tvillingerne, at du var deres far.
Nu må du vise Maghra den samme godhed.
Tavshed er ikke en løgn.
Jeg hørte dem tale om at rejse væk.
Og det må de gøre en dag.
- Og når de rejser... - Nej.
Når de rejser, kan de finde viden i bøgerne.
Baba Voss, du er en god mand.
Men det har du ikke altid været.
Selvom vi gemmer os her, betyder det ikke, at verden har forandret sig.
Men tvillingerne kan skabe den forandring, Baba.
De er håbet, Baba.
Tænk på de ting, du har været vidne til.
Tænk på det, du har opnået.
Nu må du gøre gengæld, Baba.
Tavshed er ikke en løgn.
Baba?
Spild ikke mere træ. Jeg holder dig varm.
Er alt vel med dig?
Ja. Alt er vel.
Kom i seng.
Hvad har du?
DRÆB IKKE EN SANGFUGL
Og dig?
Tekster af: Eskil Hein