Chet-chet!
Sírjatok fel! Legyetek életben!
Hé, ne!
Hé! Itt vagyok!
Nézz rám!
Nézz...
Itt vagyok!
Felém fordulj!
Ki van ott? Felelj!
Látom, a gyerekeim jó kezekben vannak.
Jerlamarel...
te vagy az?
Igen.
Jöttél, hogy elvidd őket?
Nem. Szökevény vagyok.
És dolgom van másutt.
Nagyobb biztonságban vannak veletek, míg fel nem nőnek.
A közeletekben maradtam, hogy biztosan megtaláljátok a menedéket.
És hogy végezzek a medvékkel.
Ez volt az utolsó, ha minden igaz.
A két gyermek ajándék.
Nagyon vigyázz rájuk!
Kinyújtanád a kezed?
Mi... Mi ez?
A vízesés mellett van egy kis barlang.
Mássz be! Van bent egy doboz.
Ez a kulcs nyitja.
Beszélj Parisszel!
Mondd meg neki, hogy ami a dobozban van, a gyerekeimet illeti.
Akkor nyissátok ki, ha betöltik a tizenkét nyarat!
Akkor már megértik, mi van benne.
Mi van benne?
Tudás.
Ami egy új világot szül.
Még az őseinkénél is jobbat.
Egy nap együtt leszünk majd.
A nevük legyen Haniwa és Kofun!
Így majd tudom, hogy ők azok, akik keresnek.
És mikor keresnek majd?
A válaszok a dobozban vannak.
Várj! Jerlamarel!
Jerlamarel!
Hallottam, ahogy Baba Voss a boszorkányt szólítja.
Téged ez nem zavar?
- Hát itt nincsenek törvények? - Nagyon messze vagyunk a törvénytől.
Baba Voss a főnök. Nem tehetünk neki keresztbe.
Baba Voss nem egyenlő a törvénnyel.
Isten szava a törvény.
Lehet, hogy itt tőle is messze vagyunk.
Baba Voss és Paris az én anyámat,
a te nővéredet máglyára küldte.
És miért?
Mert megkérdőjelezte, hogy jó ötlet-e
egy idegen férfit, aki hallgat a múltjáról, a vezetőnknek megtenni!
Megégették, mert félték az igazát.
Isten nem felejti el az ilyen dolgokat.
De ha mégis...
én soha nem fogom.
Merre jártál?
Baba Voss?
Mi történt?
Csak az igazat, kérlek!
Ülj le, szerelmem!
Miért?
Mert Jerlamarel előkerült.
Itt az áll, hogy a kidőlt fa végénél rátalálunk.
Csak történeteket hallottam erről.
Nem is tudtam, hogy egy Árnyék is élt köztünk.
Ezért hívják Árnyéknak ezeket a nőket. Senki nem tudja, kik ők.
De az Alkenny nemzetségnek mindig volt Árnyék nője.
Hagytam neki egy üzenetet az oltáron, mire visszamentem, már nem volt meg.
Itt lesz.
Honnan tudod majd, hogy megjött?
Nem tudom. Még soha nem csináltam ilyesmit.
Biztos jelzi majd a jelenlétét.
Miért mondod, hogy nő?
Mert az Árnyék mindig nő. A férfiak túl idétlenek.
Szerinted ki az?
Valaki, akivel mindennap beszélünk.
Aki el tudja rejteni a testét.
Senki nem tud egyszerre létezni és nem létezni.
Akkor mozog, amikor mások is.
Még a harcosok sem hallják.
A gondolatokat is elűzi magától, hogy a jósok se hallják.
Egy másik helyen van, észrevétlen.
A kutyák az hiszik, kőből vannak.
Itt van.
Árnyék...
Köszöntelek!
Árnyék, valakit követned kellene. Valakit a faluból.
És beszámolni nekem a hallottakról.
Nem felel, amíg be nem hódolsz.
Ne mozdulj!
Árnyék, megteszed, amit kérek?
Ezt vehetem igennek?
Kettő az igen, egy a nem. Szóval igen?
A követendő személy Paris.
Szerintünk boszorkány, de kellene bizonyíték.
Fog ez menni neked?
Árnyék, tudsz követni egy boszorkányt?
Hogyan fizessünk?
Árnyék?
Új világot említett?
Lehet, azzal együtt a régi megsemmisül.
Ez csak egy doboz, szerelmem.
Mi ez?
A gyerekeknek valami játék.
Nem. Jelentése van.
Ahogy mindennek, amit tesz.
Ezt soha nem fogom megérteni.
Gondoskodásban jobb vagyok.
Baba Voss, inkább vagyok valakivel, aki gondoskodik rólam,
mint aki megért.
Paris?
Igen.
A férjed hívott.
Jerlamarel maga mondta, hogy beszéljünk vele.
Gyere!
Mi más van még a dobozban?
Ez az üzenet azt mondja, ami felül van, maradjon is ott,
és ami alul, az meg onnan ne mozduljon.
Hogyan építsünk új világot fakéregből?
Az illata sem idéz fel képeket.
És ezzel van tele.
Paris.
Mi az? Te tudod, mik ezek?
Igen.
Ezek... könyvek.
Az mi?
Nagyanyám mesélt olyan történeteket, amiket az ő nagyanyjának is meséltek.
Vele álmodtam.
A könyvek a szent alakban léteznek.
Csendesek, és mégis a képzelethez beszélnek.
Elégetheted őket, de erősebbek a tűznél.
Az ősök minden tudása bennük van.
A látás korának minden titka.
A nagyanyám nagyanyjának még voltak könyvei.
De a Boszorkányvadászok mindet elégették.
Úgy tudtam, mára minden könyvet elégettek.
Jerlamarel szerint várjunk tizenkét nyarat,
mielőtt odaadjuk a gyerekeknek.
Biztos abban hisz, hogy örökölték a csendben hallás képességét.
Hihet ilyesmit, de ettől az még nem igaz.
Az én babáim nem lesznek elátkozottak...
Elátkozott?
A világtól elzárva élünk az idők végéig egy babona irányította faluban.
Lehet, hogy a gyerekek nem maradnak itt örökké.
Ezt hogy érted?
Hogy érted ezt Paris?
Amíg nem tudjuk biztosra, hogy bírnak-e a képességgel,
ne is vitatkozzunk erről!
Ezeket meg el kell ásni, mint az értékes magokat szokás.
Mert Jerlamarel ajándékai.
Hát persze. Mert ami tőle jön, az csak jót jelenthet.
Máshogy emlékszel, Maghra?
Baba Voss...
ásd el a könyveket a jácintfa mellett!
És tizenkét nyáron át egy szót sem beszélünk erről.
Valaki van még itt.
Árnyék?
Árnyék!
Megkaptam az üzenetet.
Itt vagyok.
Itt vagy?
Árnyék?
Nem beszélt.
Csomókban mondta el.
Hárman voltak. Baba Voss, Paris, és Maghra.
A babákról beszéltek.
Hogy mikről?
A babákról.
Sírnak, esznek, gügyögnek, és kész.
Ennyit mondott.
Akkor hazudik!
Ebben lehet valami.
Lehet, hogy az én kérdéseimre nem felel.
De boszorkány hírét fogom kelteni.
És akkor majd a Boszorkányvadászok kérdezgetnek.
Hírét? Hogyan juttatsz ki innen bármit?
Egy üzenetet.
Majd elviszi magával a folyó több völgyön át.
Ki tudja, kit talál meg?
Egy hódot.
Naponta kettőt küldök majd.
Vagy hármat.
És egy nap imáink meghallgatást nyernek.
De hát annyi folyó és völgy van! Évekbe is beletelhet.
Lehet.
De a remény megmarad.
Tartsd!
Barátom!
Tudtam, hogy idekint rád találok.
Hogy vagy?
Minden rendben.
Helyes.
És veled?
Veled is minden rendben?
Komolyan érdekel?
Persze.
Nem igazán mennek jól a dolgaim.
Nehezen alszom.
Sajnálattal hallom.
Tudod, napközben sok mindent hallok, amitől éjjel csak forgolódom.
Miket?
Úgy érzem, bizalmatlanok az emberek.
Attól tartok, valaki odáig merészkedett,
hogy a saját otthonomban szaglásszon utánam.
Ez azért elég valószínűtlennek hangzik.
Nem titok, hogy a nénéddel haragot tápláltok irányomban.
Gondoltam, ha akad valaki, aki elég hebrencs ahhoz, hogy provokáljon,
arról te bizonyára tudnád, hogy ki.
De nem tudod, ugye?
Nem bizony.
Helyes. Ennek örülök.
Csak emlékeztetnélek, hogy errefelé én vagyok a törvény.
Bárki kiöntheti a lelkét nekem,
és ha odaállnak elém,
egy igaz emberrel találkoznak.
Aki én most vagyok.
De ha továbbra is hallom a pletykákat,
és rátalálok azok terjesztőjére,
akkor az az ember leszek, aki korábban voltam,
akitől nem idegen a vér és az erőszak.
Ha valakinek van valami mondandója, Gether Bax, kérlek,
mondd meg neki, hogy keressen meg vele,
mielőtt én keresem meg!
Halljátok szavam!
Nem kaptam meg tőletek azt, amit kértem.
Az otthonaitokat mér elvesztettétek.
Beszéljetek, vagy az életetek következik!
Mondjatok el mindent a Jerlamarel nevű eretnekről!
A gyerekeiről!
Semmit nem hallunk felőlük.
Kérem, hagyjanak minket!
Ha nem hallottál semmit, akkor a fülednek nem sok hasznát veszem.
Futár!
Üzenet a Királynőnek.
"Hónapok óta járjuk és kutatjuk át a Nap sírja vidékét.
Istenhez imádkoztunk útbaigazításért,
de egy szót, egy szagot, egy jelzést, egy reménysugarat sem kaptunk.
A Nap sírja földjének falvai szétszórtan állnak.
Hegyek és fennsíkok között.
Oroszlántól és medvétől tartanak a népek, nem is mennek a falvak határán túl.
Így, nehéz szívvel ugyan, de újabb utasításra várok.
Küldetésem a végéhez ért volna?
Úgy hiszem, most már reménytelen.
Alázatosan kérem, hogy visszatérhessek Payanba.
Maradok elkötelezett szolgád, Tamacti Jun."
Elolvashatom az üzenetet?
- Felolvastam teljes egészében. - Add ide!
Nagyon érzékeny ujjaim vannak. Lehet, valami elkerülte a tieidet.
Az első rőfnyi valóban Tamacti Juntól jött.
A második nem.
Tamacti Jun soha nem szerény, hisz nem szolga,
és a kettőnk titkos egyezménye értelmében
minden tizedik csomója egy szív, hogy a hamisítást elkerüljük.
Ez itt pedig, Lord Sak, egy hamisítvány.
Mások írták. Te hoztad elém. Térdre!
- Felség... - Térdre, ha mondom!
Tamacti Jun az udvar adószedője és boszorkányvadásza.
Húsz nyárra szól a megbízatása, és annyit is fog szolgálni.
És minden egyes napját azzal tölti, hogy Jerlamarelt levadássza.
Az ő szekerét a Gyűlölet és a Bosszú nevű vadlovak húzzák.
Ki küldött a hazug szavakkal?
Mások. Akik aggódnak.
Miféle mások?
Akik szeretnék, ha észérvek hatnának felségedre.
Jerlamarel, az eretnek, eltűnt, felség.
Nekünk viszont itthon vannak bajaink.
A szent energia kimerülőben.
Az Örök Fal repedésein át szivárog a víz.
A szintje folyamatosan emelkedik.
Az istenek csak két hangon énekelnek.
A nép megkérdőjelezi a hatalmát, felség.
A seregre itt van szükség.
Ki kötötte a hamis csomókat?
Lord Carne.
Lady Zee.
És még?
Ők ketten.
Fulladj bele a hazugságaidba!
Imádkozni akarok.
Jerlamarel, egyetlen igaz szerelmem.
Valaha így imádkoztunk.
Valaha szavak nélkül is megértettük egymást...
de már nem beszélsz hozzám.
Beszélek én hát, az imán keresztül.
Jerlamarel... térj haza békével...
és érj el testemhez az üldözőid előtt!
Megbocsátom bűneidet.
Térj vissza, és adj nekem gyermeket, aki örökli az erőt, az erődet.
A Látást hivatalosan is eretnekségnek mondom ki.
Megtagadom az isteneket.
Mivel a gyermekeink azzá lesznek.
És én az az isten leszek, akit megtagadtál.
Örökkön örökké.
Lássátok hát...
Lord Carne és Lady Zee...
akiket valaha hűségesnek tartottam.
Kérem, felség!
Bűnösnek találtattak árulás és hamisítás vétkében.
Csak az igazat mondtuk!
Amit itt mindenki ismer!
Őt csak Jerlamarel érdekli, míg itthon
a turbinák meghibásodnak, a vízszint pedig emelkedik.
Ő nem egy is...
Igaz!
Az életetek megmentéséért vívott csata...
és szent városotok, Payan védelme, nem egyszerű.
De megvívom a csatákat, mert ez az én vérvonalam dolga.
Isten szavát követem. Annyira vagyok isten, amennyire Ő engedi.
Földi helytartójaként visszatartom a pusztítást,
melegítem a telet, hűtöm a nyarat, varázst vezetek a kerítésbe
az oroszlánok és medvék távol tartására, akik elpusztítanák gyermekeiteket...
még teli hassal is.
De a nagyobb csatát a fény ellen vívom...
az erő ellen, ami az embert Isten fölé helyezi...
és ami újra bőrszíjakba és láncokba verné
a világot, amit helyreállítottunk.
Seregeink a terepen küzdenek a fény ördögei ellen.
Amiért tisztelnünk kell őket.
És nem árulást suttogni a hátuk mögött.
Ellenem beszélni annyit tesz,
mint felgyorsítani a fény és a pusztulás visszatérését.
És ez megbocsáthatatlan.
Sajnálom, régi harcostársaim,
ideje mennetek!
Payan vagyunk
Szentek vagyunk
Kiválasztottak
- Mi vagyunk, mi vagyunk, mi vagyunk - Mi vagyunk, mi vagyunk, mi vagyunk
Payan vagyunk
Szentek vagyunk
Kiválasztottak
- Mi vagyunk - Mi vagyunk
HÁROM ÉVVEL KÉSŐBB
Hoztam egy kis gyümölcsöt a gyerekeknek.
Maghra...
- amit érzek a levegőben... - Igen.
Igen, jól érzed.
Szomorúságot érzel, és némi örömöt, de inkább az előbbit.
Tessék.
Itt a kedvenc játékuk.
Tedd bárhová! Akárhová. Csak csendben.
Haniwa, Kofun, hol a játékotok?
Keressétek csak meg!
Meg is van?
Ügyes kislány!
És most add oda Paris néninek!
Játsszatok tovább!
Ha eltakarom a szemüket, nem megy nekik.
Már régóta tudtam. És én csak...
Úgy tettem, mint aki nem veszi észre.
De most már bizonyos vagyok.
Kinek?
Baba!
Gyertek csak ide!
Menjetek ki játszani!
Mindjárt megyek én is!
Egyszer Haniwa felnézett az égre, és ezt mondta:
"A napnak van egy testvére, aki éjjel jön elő csak." Azóta tudom.
Én is.
Amit Jerlamarel mondott, Baba Voss, igaz.
Az ikrek egy új világ eljövetelét jelentik.
Azt mondom, jelentsük be!
A gyerekeimről beszélünk!
Souter Bax és Gether Bax így is boszorkányoknak tart minket.
És napról napra több barátjuk van.
Tartsuk titokban!
Jerlamarel tizenkét nyarat mondott.
Addig nem szólunk.
És addig csukott szemmel élnek.
Hol volt, hol nem volt,
volt egyszer négy testvér, akik boldogan éltek egy faluban,
olyanban, mint a miénk.
Együtt dolgoztak mindennap.
Egyikük készítette a legillatosabb parfümöt,
másikuk a legédesebb tortát,
a harmadik fülbemászó dallamokat játszott,
a negyedik olyan finom selymet szőtt,
amit meleg hónak éreztél a testeden.
Mindennap együtt dolgoztak, boldogan,
soha nem vitázva.
De egy nap
egy fiú lépett hozzájuk, azt állítva, hogy rég elveszett bátyjuk.
De amikor megkérdezték, hogy mivel foglalkozik,
csak annyit mondott, hogy az igazat mondja az embereknek.
"Milyen igazat?" - kérdezték tőle.
"Nos" - felelte...
"Nektek is megmondhatnám, hogy egyikőtök jóképű,
van köztetek egy gyönyörű, és egy átlagos külsejű is,
egyikőtök viszont meglehetősen ocsmány."
A családot megzavarták a szavak,
mert, ha eddig nem találtátok volna ki, a neveik
Szaglás, Ízlelés,
Hallás és Érintés voltak.
Az ő világukban nem volt "ocsmány" vagy "csinos".
"De melyikünk melyik?" - kérdezték a bátyjuktól.
"Nos, mivel nem tudhatjátok, így ne is érdekeljen benneteket!"
És ezzel elment tőlük.
"Várj! Hogy hívnak?" - kiáltottak utána.
"Látásnak" - felelte.
És ezzel ellovagolt, magukra hagyva testvéreit.
A család hamarosan vitázni kezdett azon, hogy ki szép,
és ki ocsmány.
Annyit rágódtak Látás mondandóján,
hogy a parfüm elvesztette illatát,
a torta ízetlenné vált,
a zene dallamtalan lett,
a selyem pedig kilyukadt és foszlani kezdett.
Végül, egy nap, összeültek...
és megfogadták, hogy elfelejtik, amit Látás mondott.
Mert azelőtt, hogy ő megjelent volna, mindennel elégedettek voltak.
És hamarosan ismét azok lettek.
Mert úgy döntöttek, négyen elegen vannak.
És boldogan éltek, míg meg nem haltak.
Hahó!
Szia!
Hoztam egy ajándékot az ikreknek...
a holnapi születésnapjukra.
Azóta nem beszéltél róla, hogy a folyó jege elolvadt.
Miről?
Erre a napra vártunk.
Tizenkét éve, Maghra.
Persze, dönthetsz másképp is.
Kedves tőled, hogy ezt megengeded, Paris.
Ha úgy véled, hogy még túl fiatalok, meddig akarsz várni?
Baba Voss-szal hoztunk egy döntést.
Amit eltemettünk, az ott is marad. Örökre.
Ez a döntésetek?
Igen.
Senki nem állhat közénk, Paris, még te sem.
Szóval mászkáljanak továbbra is csukott szemmel,
és éljék le az életüket itt?
- És csak itt? - De élni fognak!
Ez a lényeg, nem, Paris?
Ezt akarom nekik. Hogy éljenek.
Ha a titkuk kiderül,
ha a doboz tartalma elárulja őket,
ha valami, bármi bekövetkezik az ezernyi "ha" -ból,
akkor máglyára kerülnek.
Ha a dobozban levő könyvek azt mondják, hagyják el a falut,
oroszlánok és medvék prédái lesznek,
és meghalnak.
És ha halott vagy, a szemed örökké lezárul.
Egy nap, valaki ránk, rájuk talál majd.
Fel kell készítenünk őket, Maghra!
- Elég! - Nem, nem elég!
Ez az élet nem elég!
A kifogásod nem elég!
Nem tartozom neked indoklással!
És Jerlamarelnek?
Jerlamarelnek? Nem ő nevelte fel őket.
Nem ő lohasztotta le a lázukat.
Nem ő ringatta őket álomba, mert nem volt mellettük.
Hallom a hangodon...
Gyűlölöd.
Miért?
Mondd, Maghra,
miért rajtuk csapódik le a gyűlöleted?
Mama!
Menj innét, Paris!
A gyerekeimmel akarok lenni.
Paris!
Gyertek csak be! Üljetek le!
Ó, kis drágáim!
Mekkorák vagytok! Boldog szülinapot!
Ma vagytok tizenkét évesek.
A mindenit!
Tizenkét éven át tartottátok a titkot.
Mégpedig remekül.
Megtartanátok még egyet?
Mi lenne az?
Ez csak nektek szól.
A legnagyobb szülinapi ajándék.
Ez mi?
Könyvnek hívják.
Legalábbis úgy gondoljuk.
Tessék. Itt van egy kis segítség ahhoz, hogy halljátok, mit akarnak mondani.
Segítség? Kitől?
Apátoktól.
Honnan tudna erről bármit is Baba Voss?
Nem ő.
Az igazi apátok.
Micsoda?
Csak annyit tudok, amennyit anyátok elmesélt.
Reméltem, hogy ő maga mondja majd el nektek.
Nekünk van apánk.
Tudom, Kofun, és nagyon szeret benneteket.
Haniwa...
Van egy férfi,
aki megmentette anyátokat egy hóviharban.
Ezt mesélte anyátok.
Eltévedt, és ő rátalált.
És vele maradt.
Amikor anyátok a faluba jött,
ti már a hasában voltatok.
- A neve Jerlamarel. - Nem!
- Várj, Haniwa! - Kofun!
Haniwa! Nem beszélhet erről senkinek!
Tessék, itt az üzenet! Olvasd el!
Bátor lány vagy! Menj!
Lehet, hogy boszorkányok vagyunk.
Lehet, hogy a látásról szóló mesék igazak.
Nem.
Itt az igazság a kezemben.
És én hamarosan megtudom, míg te nem.
Olvasd!
"Valaha minden ember
rendelkezett azzal a hatalommal, mint ti.
Az emberek ezt, és elméjük erejét,
a világ meghódítására használták.
Repülő gépezeteket építettek,
és olyanokat, melyekkel a távolba lehetett üzenni.
Még a Földet is elhagyták hatalmas hajóinkban.
Olyan hatalmas lett az erejük, hogy majdnem elpusztították a Földet.
Van, aki szerint Isten ezért vette el a látásukat. Hogy megvédje a Földet.
De oly sok év elteltével a látás kezd visszatérni.
Kiválasztottak kapják, akiknek az a dolga, hogy újjáépítsék a világot.
Én vagyok az apátok.
És ez az én ajándékom nektek.
Kötelességetek, hogy jóra fordítsátok.
Tanuljatok a könyvekből!
Nagyon gondosan válogattam őket össze.
Hagytam utasításokat arra vonatkozóan, hogy hová menjetek,
ha már elég erősek vagytok elhagyni a falut.
Amikor eljöttök, én várni foglak benneteket.
És együtt új világot építhetünk.
Nagyon szeretlek benneteket! Apátok...
Jerlamarel."
Mit tegyünk?
Kinyitottad a dobozt.
Igen, Baba Voss.
Engedély nélkül.
Jerlamarel megmentette az életüket a medvétől. És a tiédet is.
Hidat épített.
Biztonságba vezette a törzset.
És cserébe egyet kért:
"Hagyd őket tanulni!"
Hadd fedezzék fel az igazságot,
és hadd válasszanak!
Maghra el fogja égetni a könyveket.
- Akkor ne mondd el neki! - Hazudjak?
Éveken át azt mondtad az ikreknek, hogy te vagy az apjuk. Kedvességből.
Most légy kedves Maghrához!
A hallgatás nem hazugság.
Hallottam, ahogy a távozásról beszélnek.
Tudtad, hogy eljön majd ez a nap.
- És amikor elmennek... - Nem.
Amikor elmennek, a könyvek tanítják majd őket.
Baba Voss, te jó ember vagy,
- de nem mindig voltál az. - Elég!
Csak mert mi itt bujkálunk, nem jelenti, hogy a világ is megváltozott.
De az ikrek, Baba, ők valódi változást hozatnak.
Ők a remény, Baba.
Emlékezz, miket láttál!
Emlékezz, miket tettél!
Ezért fizetned kell a világnak, Baba!
A hallgatás nem hazugság.
Baba?
Ne pazarolj el egy rönköt! Majd én melegen tartalak.
Jól vagy?
Igen. Minden rendben.
Gyere, feküdjünk le!
Mid van?
NE BÁNTSÁTOK A FEKETERIGÓT!
És neked?
A feliratot fordította: Varga Attila