Hoplaa-hei!
Vanem Dorian ütles kunagi:
"Inimeste jaoks on kõige õõvastavam heli vaikus,
kui loodus anub ulgumist."
Vaikus sünni hetkel. Vaikus tohutut südamevalu kogedes.
Vaikus, kui tekitatakse nii meeletut valu.
Sa võid uhke olla.
Sinu trots on võimas.
Mõningaid mehi võiks see minu olukorras mõjutada.
Neid võiks tabada ootamatu haletsus, nende kindlameelsus lööks vankuma.
Ja nii edasi.
Olgem täpsed, need mehed on argpüksid.
See on põhjus, miks siin olen mina, mitte nemad.
Ja kaheksa sõrme pärast...
alustame varvastega.
Ma teen seda mitu päeva, kuni sa ütled, kus mu kuninganna on.
Ma sain teada, kus kuningannat hoitakse.
Nad ei oota meid.
Kiirel sammul on sinna mitu päeva.
Salk teeb juba ettevalmistusi lahkumiseks.
Ainult paar asja tuleb enne seda ära klaarida.
Klaarida?
Kõigepealt poiss.
Ma olen tänulik, et ta aitas kaks Varju kätte saada.
Nüüd...
tahaksin ma teada, kuidas ta seda tegi.
Ta pole sinu poeg.
See sai selgeks niipea, kui ta sinu juurde toodi.
Aga ka temal on nägemine, eks ole?
Jah.
Veel üks Jerlamareli laps.
Teise naisega.
Sa väärisid enamat.
See pole poisi süü. Ilma temata oleksid sa hädas.
Ma olen nõialeidja ja nõid istub just praegu minu telgis!
Küsimus pole süüs. Ma ei saa eirata seda, kes ta on.
Muidugi saad!
Ta on minuga.
Mina kaitsen teda ja ma olen kuninga tütar.
Mida sa veel klaarida tahad?
Seda, kas ta tuleb meiega kaasa.
Meiega kaasa?
Armee läheb liikvele. Ma ei saa teid maha jätta.
Ei mingil juhul. Ma ei lahku enne, kui pere on leitud.
Piilurid pole mitme päevaga jälgi leidnud.
Sa lubasid mulle! - Ma lubasin otsida.
Selle lubaduse olen ma täitnud.
Siis jäta mõni mees maha, ma otsin edasi.
Kummalgi meist pole valikut.
Poiss...
Ma olen unustanud tapmisest rohkem, kui sina iial õpid.
Kui sa arvad, et sinu nägemisvõime muudab šansid kuidagi võrdsemaks...
siis arva uuesti.
Kõik on hästi.
See on asustamata koht, kus on vähe ohte.
Mõni mees tagaks minu turvalisuse.
Maghra, kuninganna on ohus.
Ta võib olla tegutsemisvõimetu või surnud.
Me ei tea, kes kuningriiki valitseb.
Me ei tea, kas üldse keegi valitseb.
Enne sinu suguvõsa valitsusaega oli kaos tohutu.
Lõputud vägikaikaveod, kaebused ja veritasud.
Kui Kane troonil pole, tõstavad nad uuesti pead.
Ja sina oled järgmine Kane troonipärimise liinis.
Ma jätan ühe salga maha, et sinu perekonda edasi otsida.
Aga sinust endast rääkides...
ei ole kummalgi meist valikut.
Sina juhatad siia jäävat salka?
Jah, Teie Kõrgus. Sain neli meest.
Kaheksa oleks parem.
Tee seda.
Sa mõistad oma ülesande olulisust?
Jah, muidugi.
Nad on minu elu.
Jah, armuline proua.
Sa pead oma isaga rääkima.
Ta ei taha minust midagi kuulda.
Seepärast peadki rääkima.
Miks mina?
Haniwa, vahet pole, kes esimesena räägib.
See tee viib edasi.
Sinu arust on see lihtne.
Ongi.
Lõpeta vaikimine, kuni saad.
Miks me peatusime?
Jääme ööseks siia laagrisse. Sinu isa läks luurele.
Kui kaugel see on?
Mis asi?
Oh sa poiss.
Ma ei tea, kas see on kergendus või lootsin, et me ei leiagi seda.
Ma lähen räägin teistele.
Kuidas sattus kuninganna, kes iial paleest ei lahku,
kõigest teenijatüdruku ja kutsariga teeserva?
Kas keegi üritas mässu tõsta?
Ma kujutan ette palju põhjuseid.
Aga püüan seda vältida.
Tal oli vaenlasi.
Nagu igal kroonitud peal.
Mõnedel on neid rohkem.
Ta on minu ema. Tead seda, eks?
Nende näod, hääled. Isegi see, kuidas nad hingasid.
Ma olin väike, kui mu ema suri, aga sain juba siis aru.
Nad olid täpselt ühesugused.
Kui ema suri,
tundus eriti julm, et iga kord, kui mu õde oli lähedal...
kuulsin ma oma ema, tundsin tema lõhna, puudutasin teda...
Ühtäkki leinasin jälle oma ema.
Küllap oli mu isaga samamoodi.
Seepärast ei suutnud ta võtta ära ainsat asja,
mida mu õde kõige rohkem hindas.
Oma sünniõigust.
Ma tõin talle süüa, nagu palusid.
Sa võid teda õige nimega kutsuda. Siin pole sellel mingit väge ega maagiat.
Ma tõin kuningannale süüa, nagu sa palusid.
Väga hea.
See ei vasta endiselt sinu nõudmistele?
Ma kuulsin lugusid sinu jonnakusest, isegi enesehävituslikust käitumisest.
Algul tundusid need jutud ebausaldusväärselt fantastilised.
Aga nüüd...
Ehk võiksid sa mõnda neist kinnitada või ümber lükata.
Ma kuulsin, et sa tapsid armukesi unes norskamise eest.
Teenreid, kelle lõhn sulle ei meeldinud.
Sa lõikasid neitsitel keele suust,
sest nad ei pakkunud sulle piisavalt kiiresti rahuldust.
Kas sa soovid neid jutte ümber lükata või ehk isegi au endale võtta?
Sa tead reegleid.
Kui kelluke heliseb, ei või me teada, kas üritad põgeneda.
Kui kelluke heliseb, peame reageerima.
Kui kelluke heliseb, siis sa pead kannatama.
Lunaraha tasumiseni
oled sa vajalik vara, millega ma kavatsen ettevaatlik olla.
Nii et võta õige vabalt.
Jätkame parem oma jutuajamist.
Võta teatavaks, et kuigi need jutud lahutasid mu meelt,
pakkus suurimat huvi jutustus ühest konkreetsest armukesest,
kes murdis su südame ja jättis su maha.
Haniwa.
See, mida ma enne ütlesin...
Ma tean.
Lihtsalt... - Pole lugu.
Koopas... - Ma saan aru.
Oled kindel?
Jah.
Mille poole me sinu arust suundume?
Minu arust peaksid sa oma ootusi koomale tõmbama.
Unusta kõik, mida me temast teame.
Unusta, et ta jättis oma poja ahistada
ja temast sai koletis.
Me ei tea, mis juhtus. - Ema ei tahtnud seda.
Ma ei mäleta, et ta oleks isast rääkinud teisiti kui kurbusega.
Ma ei mäleta, et ta oleks sellest rääkinud teisiti kui hoiatavalt.
Sellel pidi põhjus olema, Haniwa.
Kas sinu arust pole imelik, et ta meile sellest põhjusest kunagi ei rääkinud?
Ma ei tea...
millest... ema mõelda võis.
Aga ma tean, et ema armastas teda.
Ja sellel peab mingi põhjus olema.
Sa kuulsid seda läbi une.
Kas see on öökull?
Mitte öökull. See on inimene.
Me oleme ahermaal, Baba. Seadusetul maal.
Ja sina pole terve.
Kõik on hästi.
Kas lapsed teavad?
Neil pole vaja teada.
Nad teavad rohkem, kui sa arvad.
Kas Haniwa rääkis sinuga?
Miks?
Ta varjab midagi.
Midagi, mida ta väljendada ei suuda.
See hirmutab teda.
Ta leinab.
Kofun ka.
Aga teda ei haara sama pimedus.
Nad on erinevad ja vajavad hetkel erinevaid asju.
Ma oleksin arvanud, et sina mõistad, mida ta vajab.
Mis mõttes?
Mäletad, kui ma sinu juurde tulin?
Kui raevukas ja hävitav ma olin?
Sest ma kartsin.
Kartsin sind usaldada.
Kartsin uskuda, et ma tõesti põgenesin ja see on tõsi.
Mäletad, mida sa mulle ütlesid, kui uskuma hakkasin?
Ma ütlesin sulle, et kui sa veel minu asju lõhud,
siis ma tapan su une pealt ära.
Jah. Aga pärast seda...
Mäletad, mida sa tegid?
Sa istusid ja ootasid ära, kuni ma jälle rahus hingata sain.
Sa jäid, et ma teaksin, et ma pole üksi.
Haniwa on eksiteel.
Tema tulevik on ebakindel.
Ta ema on kadunud ja isa on uus.
Aga ma annan talle veel ruumi.
Ja ma kinnitan talle nagu sinagi, et ta pole üksinda.
Paris, mis on?
Lavendel sai otsa.
Surma maitse on suus.
Mitme päeva või nädala vanune.
See on inimliha, eks?
"Uus maailm algab siit.
Uus jumal elab seal.
Sisene ja sind nähakse.
Sisene ja oota kohtumõistmist.
Sisene ja leia surm.
Sisene ja sind nähakse."
Jerlamarel.
Ta on täitsa segi pööranud.
Või mitte.
Äkki... Äkki nii just lähebki,
kui sinu töö on tähtis ja sa ei soovi külalisi.
Paris, ma ei tea.
Te teate nüüd, kui ohtlik on siin ilmas nägija olla.
Kui kaugele peab minema, et seda eemal hoida.
Ma nõustun Parisega.
Me ei tulnud nii kaugele, et sellise asja pärast ümber pöörata.
Te mõlemad peate teada saama, mida me avastama tulime.
Ma tahan teada, mille nimel me nii palju ohverdasime.
Ma tahan teada, miks oma naise ohverdasin.
Ma vajan seda teadmist.
Tulge.
Vähemasti teame, et oleme õigel teel.
Kofun.
Me liigume edasi.
Ma nägin nelja valvurit.
Üks on siin sissepääsu juures.
Veel kaks...
patrullivada siiditöötajate ridade vahel.
Üks on teise akna juures.
Töötajad püsivad seega paigal? Ainult valvurid kõnnivad?
Jah. Nad koputavad kepiga, et endast märku anda.
Mis kingad valvuritel jalas on?
Millised kingad? Nahast või puust?
Nahast. Vist.
Kas sa tead, kus kuninganna on?
Ma ei tea, milline kuninganna välja näeb.
Üks verine naine oli siin taga.
Verine? Kas ta on elus?
Ma ei tea.
Sa oled kindel? Neli valvurit, kes käivad vahedega?
Seda ma nägin.
Seda sa nägid.
Nagu nägemine välistaks eksitused.
Sul jätkub mehi, et neist jagu saada?
Kui nad meid kuulevad või tajuvad,
kui häire antakse, on kõik läbi.
Me saame ta elusalt kätte,
kui meie saabudes on valvurid kõrvaldatud.
Üks mees peab seda tegema, ükshaaval.
Mina teen seda. Ma saan neist jagu.
Mul oli vaja sinu silmanägemist, nõid, mitte arvamust.
Kuningriigi tulevik on kaalul.
Ma pole valmis rohkem sulle tuginema.
Kui just sina teda ei usalda, Maghra.
Unusta, et küsisin.
Pange eelvägi kokku. Sõnatud märguanded.
Järgmisena avan mina suu, kui olen valmis teid kutsuma.
Ja kui sa vaikid?
Siis on kuninganna surnud.
Põletage kõik maatasa,
viige printsess Kanzuasse ja kroonige ta.
Ma pole sellega nõustunud.
Kui asi selle pöörde võtab, pole nõusolekut vaja.
Kas asi jõuab nii kaugele?
Ei.
Lõikaja! Tule siia!
Valvurid.
Sissetungija! Keegi on siin!
Tõuse, lits.
Mu nuga. Mu nuga.
Arvad, et ma ütlesin talle, kes olen, ilma plaani tegemata? Ah?
Majesteet?
Kuninganna on siin.
Miks ta ei räägi?
Ma olen sitaks väsinud.
Kõik on hästi. Te olete päästetud.
Kuidas see juhtus?
Kuidas nad teid kätte said?
Ma pidin lahkuma.
Kes teie vastu käe tõstsid?
Nii paljud.
Te saate peagi terveks ja me naaseme Kanzuasse.
Aga kõigepealt tuleb ravija.
Ta on siin.
Ettevaatlikult. - Muidugi.
Kas me tunneme?
Kahju, et teiega nii juhtus.
Ära mine kuskile, Maghra.
Enne kuula uudist.
Mis uudist, Teie Majesteet?
Kõik tõstsid minu vastu mässu.
Väitsid, et jumalad on nende poolt.
Ja kui nad ebaõnnestusid, ei jäänud mulle valikut.
Ma pidin ketserlust taluma
või neile vastuse andma.
Mida see tähendab?
Sa soovid Kanzuasse naasta?
Kanzuat pole enam.
Me püsisime aastaid võimul tänu masinate võimule meie jalge all.
Kui nad suvatsesid töötada, siis meid jumaldati.
Kui mitte, siis ei jumaldatud.
Ma ei taha olla kuninganna tänu sellele, et masinad töötasid.
Ma tahan olla kuninganna, sest olen seda.
Nüüdsest on lugu selline.
Jumalad võtsid tammi.
Nad hävitasid selle raevuhoos
ja viisid kaasa tõelised ketserid.
Nõrgad, egoistlikud, tagurlikud.
Aga nad jätsid minu ellu.
Ainult minu.
Te hävitasite selle.
Need sõdurid seal...
Nad on 20 aastat teie käsku täitnud, sest neile tõotati, et ühel heal päeval
naasevad nad oma kodudesse ja perede juurde.
Lugematutes lahingutes,
piineldes ja õudusi nähes
aitas see neil vastu pidada.
Ja teie võtsite selle neilt ära.
Ma tegin seda, mida vaja.
Ma päästsin meie dünastia.
Te arvate, et ma lähen sinna
ja ütlen oma meestele, et nende perekonnad tapeti teie dünastia päästmiseks.
Ja nad lähevad edasi sinna, kuhu ma käsin?
Oma meestele?
Minu meestele.
Ja ma usun, et nad teevad, mida ma käsin,
sest mina olen nende kuninganna.
Mina arvan, et esimest korda üle hulga aja...
peaksime me seda vaagima.
Seis.
Mis on?
Miks me peatusime?
Siin on midagi kahtlast.
Mis eespool on? - Mäekuru.
Kas ringiga saab minna? - Ma ei näe küll.
Paris.
Ma tajun vastandlikke asju.
Näen hädaohust ulmasid.
Aga ma pole kindel, kus ohud varitsevad.
Äkki seepärast, et ohtu pole.
Otsime teise tee.
Me kaotame päevi.
Otsime teise tee. - Siin pole midagi.
Kofun, ütle talle, et midagi pole.
Isa, ma ei näe midagi.
Ma lähen. - Kuule.
Kofun, kus on Jumalaleek taevas?
Vajus juba mäe taha.
Mis tähtsust päikesel on?
Ei olegi. Ma tahan teada,
millal pimedaks läheb, nii et teist mingit kasu poleks.
Baba.
Helipüünised.
Osuta neile.
Jah.
Minge.
Püsi paigal.
Seal on vibu ja nool. Me vajame neid.
Mida sa teed?
Mina oskan vaikselt liikuda. Sina mitte.
Haniwa, ei! - Tuli jätta!
Sa oled Haniwa?
Jah.
Ja sina, kes sa hüüdsid.
Mis on sinu nimi?
Kofun.
Jerlamareli lapsed,
nende puude taga on sild.
Te võite silla ületada ja minna Valgustuse kotta.
Kas Valgustuse kohas on ravija?
Teie ei saa tulla.
Te ütlesite, et me võime üle minna.
Ainult Jerlamareli lapsed võivad Valgustuse kotta minna.
See on ainus reegel.
Öelge Jerlamarelile, et oleme siin. Ta saab aru.
Ainult Kofun ja Haniwa võivad ületada.
Kuulge...
Poiss.
See on ainus reegel.
Eks öelge Jerlamarelile, miks ta poeg ja tütar tulid,
et ots ümber pöörata!
Me ei pöördu tagasi.
Mis mõttes? Me peame minema.
Ta vajab ravijat. - Ei. Isa ja Paris on temaga.
Isa viib ta teise hõimu.
Me ei jäta teda siia.
Ta ei vaja meid kõiki.
Me püsime koos. - Kofun.
Aitab. - Hull jutt.
Aitab.
Kuulake mind.
Haniwa, Kofun,
me oleme liiga kaugelt tulnud ja palju ohverdanud, et tagasi pöörduda.
Ma olen selle peale pikalt mõelnud.
Ma ei tahtnud seda uskuda, aga Parisel on õigus.
Iga laps jõuab viimaks silla juurde, mille ta peab üksinda ületama.
Mis jutt see on?
Teie sündimise päeval seisin ma teie kaitsmiseks müüril
ja olen seda sestpeale iga päev teinud.
Seda teeb isa oma laste kaitsmiseks.
Aga isa peab ka teadma, millal on vaja lastel minna lasta,
et nad oma tee leiaksid.
See aeg on nüüd käes. - Pole tõsi.
Pole tõsi. Haniwa, ütle, et see pole tõsi.
See on tõsi, Kofun.
Meie elame temaga võrreldes teises maailmas.
Oleme alati elanud.
Me pole üksteist kunagi mõistnud.
Ta tõi meid siia seda teades.
Miks sa seda tegid?
Sest ma olen teie isa.
Paps.
Tütreke.
Sa eksid.
Me ei ela eri maailmades.
Sina ja su vend
olete ainus maailm, kus olen teie sündimisest saadik elanud.
Lapsed, ma olen sama pime nagu kõik teised.
Aga ma näen teid mõlemat.
Ma jään teid alati nägema.
Aga mul oli õigus.
See päev pidi tulema ja te peate oma isaga kohtuma.
Sina oled mu isa.
Ma armastan sind.
Kas me näeme veel?
Jah.
Vibulõvi.
See on sulle nagu kõditus.
Jah.
Hästi.
Ärge kunagi oma ema unustage.
Kaitske üksteist iga hinna eest.
Isa. - Kofun, ei. Seisa.
Ta on üksinda.
Maghra jääb alatiseks temaga.
Ja nüüd olete ka teie mõlemad.
Mina olen temaga.
Vaata oma õde.
Tema teab.
Nüüd...
kuulake mõlemad hoolega.
Silmanägemise and võib pimestada.
Jerlamarel... on teie isa
ja tema on nägija.
Aga ta pole jumal. Ka teie pole.
Kui te tahate selle maailma rajada,
ärge unustage oma ema.
Ja ärge unustage Baba Vossi, kes teile kõike õpetas.
Rajage see uus maailm nii nägijatele kui mittenägijatele.
Ilma jumalateta! Saate aru?
Kas te saate minust aru? - Jah.
Jah. - Hea küll.
Mu kallikesed.
Lugege minu eest raamatuid.
Noormees.
Minu sau.
Hea küll. Minge nüüd.
Minge, enne kui läheb liiga pimedaks, et midagi näeksite.
Uskumatu, et ta meid tõesti maha jättis.
Ainult meie oleme jäänud.
Hea küll.
Me tuleme nüüd kahekesi.
Haniwa ja Kofun.
Meie kahekesi koos, väikevend.
Alati, õeke.
Oled valmis?
Ei.
Mina ka mitte.
Lähme.
Sa saatsid nad omapead teele.
Mõnikord on lapsi kõige parem kaitsta siis,
kui lasta neil uskuda, et sa seda enam ei tee.
Kas Maghra ütles sulle seda?
Tema jah.
Need lapsed on minu ainus kodu.
Mul pole mujale minna.
Aga sinul?
Me püsime lähedal?
Oo jaa.
Me püsime lähedal.
Mis siis nüüd?
Ma ei tea.
Ma ei näe midagi.
Tõlkinud Janno Buschmann