Jag tror på drömmar.
Drömmar man kan leva i.
Om man formger platsen
där berättelsen utspelas
kan båda kontrolleras.
Man kan skapa rum eller vackra saker
där endast bra saker inträffar.
Lugna morgnar.
Eleganta fester.
Romantiska middagar.
Kärlek.
Om man formger det vackraste livet
kan inget hemskt komma in.
Kan jag avbryta en stund?
Jag har en vintage Kelim-matta.
- Visst? - Underbar. Jag älskar den,
- men till vad? Halperns? - Ja.
Det går inte. De vill ha restaurerat
- och den är inte... - Jo.
Du vet vad de vill ha. Inte en sådan.
Vissa behöver tvingas ut ur sina bekvämlighetszoner.
Jag tänker inte göra det, särskilt inte med honom.
Vi är färdiga. Jag åker dit.
- Följer du med? - Ja.
Jag kör själv,
- jag har en grej ikväll. - Lycka till ikväll.
- Tack. - Vad händer ikväll?
Hon har en dejt med killen med potential.
Killen utan bilder, och han kan stava.
Hoppas vi.
Är det nätdejting? Jag fattar inte att folk gör det.
Du har ju varit gift i 25 år.
Tre av mina vänner träffade sina män på nätet.
Kan inte en kvinna som du träffa en kille varsomhelst?
Palmer, du är så rar.
- Debra. - Andy.
- Hej. - Vad vacker du är.
- Tack. - Ännu vackrare i verkligheten.
- Tack. - Ursäkta att jag är sen.
Jag minns inte en arbetsvecka under 80 timmar.
- Bolagsrätt? - Ja, fusioner och förvärv.
Företag som köper andra företag.
Om man vill förenkla det, ja.
Kyparen!
Oj,
de vill ha mycket pengar för en kycklingsallad.
Eller hur? Vad missar jag?
Är det mandlarna?
En välsignelse att göra det du älskar.
Ja.
Det tycker jag eftersom... Vänta.
- Kan jag få en till? - Självklart.
Jag vill ha nästa förberedd när det är så här fullt.
Jag har spelat golf sen jag var 14 år.
Pappa ville att jag skulle spela fotboll, men jag fastnade för golf.
En kompis övertalade mig, och jag umgicks mycket med hans familj.
Min pappa gillade mig inte så mycket så...
Det överraskade mig när du
gjorde så där
med din näsa när du skrattade...
Hon gör precis samma sak.
Hon...
Hon gör, gjorde...
Gjorde samma sak. Jag borde inte prata om det.
Förlåt. Det är verkligen
jobbigt. Det ligger så nära. Det är bara så...
Är det inte bättre att träffas på offentliga ställen?
Vi har pratat på nätet en hel del.
Men inte i verkligheten!
Vi ska till ett ställe där jag är stamgäst
och vi kör inte.
Vi ska gå, jag sätter mig inte i en bil med honom.
Om han vill förfölja mig så vet han namnet på mitt företag...
Nåt mer, Veronica?
Han kan alltid hitta mig. Jag oroar mig inte för det.
Han frågade så artigt om jag ville
bli hämtad
och sånt ser man inte längre,
det kallas ridderlighet.
Men ni ska gå?
Ni tar inte Maseratin?
Så snäll du är, mamma. Tack, det hjälper verkligen.
- Nycklar i väskan? - Jag är inte klar.
Jag öppnar.
- Hejsan. - Hej.
Jag söker Debra.
Ska du leverera nåt?
Nej,
jag är John.
Trevligt ställe.
Ja, det är meningen.
Är det du som är Debras dotter, Veronica?
Mamma sa att hon skulle gå ut med en läkare.
Är det du?
Ja.
Det räcker att du tittar på det. Rör det inte.
Det är ömtåligt.
- Hej. - Hej.
Debra.
John.
- Trevligt att träffas. - Så snygg du är.
- Tack. - Jag är för enkelt klädd.
Nej då. Vi är i Kalifornien.
Om man har skjorta och skor
- så är man med i matchen. - Just det.
Jag sticker.
- Okej, hej då raring. - Hej då.
Trevligt att träffas.
Jag vet inte vad jag gjorde.
Tänk inte på det.
Du är nog hungrig.
- Ska vi gå? - Visst.
Jag jobbade mestadels på MSF-sjukhuset i Qayyarah.
Första månaden var jag den enda narkosläkaren.
- Vi gjorde 90 operationer. - Oj.
Vad är MSF?
Det är den franska förkortningen som man ska använda,
men folk brukar säga Läkare utan gränser.
De har jag hört talas om.
- Precis. - Ja.
- Oj. - Det finns alltid så mycket att göra.
Sjukhuset skadades rejält i slaget om Mosul.
- Säkerligen. - Galna villkor.
Jag minns att jag somnade
när jag stod upp och åt.
Galet.
Men jag är glad att jag åkte.
Ja. Det är underbart
och heroiskt.
Du gör det igen.
- Vad? - Vi ska ju prata om dig.
- Inte barnen. Inte mitt jobb. - Du är mer intressant.
Inte för mig.
Du är konstnär, en formgivare.
Berätta. Vem är din hjälte? Vem beundrar du?
William Morris.
Han var inspirationen till the Arts and Crafts Movement.
Jag älskar hur han tänker.
Hur tänker han?
Han säger:
"Låt aldrig ditt hus ha något
som du inte tror kan vara användbart eller tycker är vackert."
Jag vill att mina kunder ska känna likadant.
Jag kallar det "tillgängliga drömmar".
Vem vill inte ha det?
Min syster skulle vara barnvakt,
men hon ville se The Tubes.
Så hon tog med mig.
- Hur gammal var du? - Nio.
Det gick bra.
Inte så många nakna kvinnor och motorsågar på scen.
Oj.
Du då?
Jag var äldre,
men min första konsert
var Serious Moonlight Tour i Anaheim.
Var Bowie din första konsert?
- Oj. - Ja.
Då förtjänar du den här sista lilla biten.
- Grymtade du precis? - Nej.
En liten grymtning?
- Nej. - Som en söt liten bebisnoshörning.
Var det så?
Ta min nyckel.
Okej, vänta lite.
Vänta.
Jag borde...
- Jag måste hämta andan. - Okej.
Vänta här.
- Kom tillbaka. - Jag kommer snart. Okej?
Okej.
Så skönt det känns.
En otrolig madrass. Som du säkert vet.
Vi kan väl vara i det andra rummet
ikväll?
Jag vill att vihåller oss i vardagsrummet.
Jag ville inte skrämma dig.
Jag vet. Det är ingen fara.
Jag skulle
nog föredra det.
Jag trodde du försökte antyda nåt.
Nej, inte det.
Vi går till vardagsrummet.
John?
Vi borde nog avsluta kvällen.
Kommer du nu?
Tack.
Men...
Vad tråkigt.
Det var så konstigt. Jag menar,
först var han en gentleman.
I början av kvällen verkade han okej
och i slutet var det...
...så märkligt. Så fint detta är.
- Ja. - Det blev jättefint.
Lägg inte skulden på dig själv.
- Jag vet. - Okej?
Det är tråkigt och
jag är besviken. Det var kul.
Det var kul och spännande och det kändes bekvämt.
Han var rolig. Han tyckte jag var rolig.
Och väldigt snygg. Vi tar de gula.
Men,
sen
var han inte det.
Hallå?
Hej, det är John Meehan.
Killen du slängde ut igår.
Hej.
Du behöver inte försvara dig.
Okej?
Inte alls.
Vi hade så trevligt,
och du förtjänar bättre än så.
Nu
undrar du kanske:
"Om det var så trevligt, varför förstörde han det?"
Jag ska inte skylla ifrån mig, men
jag hade ett skäl.
Jag har vant mig vid hur det brukar gå.
Profilbilden som visar sig vara 15 år gammal,
att få veta att det jag tycker är viktigt är oviktigt för dem,
att få upp hoppet och vara tvungen att le till slutet.
Men med dig,
jag väntade på att det skulle bli fel
men det blev det inte.
Du var allt du sa,
allt jag sa att jag ville ha.
Så,
jag gjorde fel
istället.
Jag har undrat vad jag skulle göra om jag träffade den rätta
och nu vet jag.
Jag förstör allt.
Hej.
- Är vi på väg? - Nästan.
Jag är din narkosläkare.
Resten av kirurgteamet är på väg.
Hur mår du? Står du ut?
Ja.
Bra.
Jag lovar, dr O'Byrne är ett geni.
Han har gjort hundratals tumörförminskande operationer.
Du är i goda händer.
Visst.
Han är bra.
- Har du nån familj som kommer? - Inte för...
Min vän
ska bo hos mig efteråt
och hjälpa mig.
Med återhämtningen.
Min mamma fick det också.
Äggstockscancer.
Jag var liten.
Man åker längs vägen
och man kör ner i en väggrop.
På andra sidan
finns resten av vägen
och vi ska få dit dig igen.
Några frågor?
Var är leendet?
Okej.
Trey är...
Han är min lätta. Han jobbar inom fastighetsbranschen,
gift, barn.
Han har allt under kontroll. Honom oroar jag mig inte för.
Oroar du dig för Veronica och Terra?
Vet du,
Ronnie sa alltid att hon ville bli estetiker
och Terra studerar till djurhygienist,
så de löser det.
Du gjorde det.
Jag var tvungen.
Oroa dig inte, jag ger dem pengar bara när de ber om det.
Ett år senare läste jag en sak.
Något som förutspår skilsmässa
är att himla med ögonen.
Hade jag vetat det när jag träffade henne skulle jag stuckit direkt.
Det var intressant.
När jag var med mitt ex
och vi bråkade, försökte jag minnas att det inte är
han mot mig, utan vi mot problemet.
- Precis. - Men mitt ex gilade
"han mot mig" -delen, så det slutade oftast så.
Det var skrämmande att göra det,
men jag var tvungen för barnens skull.
Du vet vad man säger.
Mod är inte att inte vara rädd.
Utan att vara rädd och göra det ändå.
- Ja. - Eller hur?
Som du gjorde. Du valde barnen framför rädslan.
- Ja. - Var stolt över dig själv.
Tack.
Veronica är i Indio
några dagar med sina vänner.
De ska nog på nån matfestival.
Jag följer inte med in ikväll.
Okej.
Tro inte att jag inte vill. Det var
det som ställde till det första gången
och jag vill vara den jag borde ha varit
och inte göra samma misstag igen.
Det låter bra.
- Jaså? - Ja.
- Vi kan göra nya misstag. - Precis.
- Nya misstag. - Okej.
När ska vi göra det? På torsdag?
Ja. På torsdag kan...
- Halv åtta? - Okej.
Då ses vi på torsdag.
- Precis där. På samma plats. - God natt.
Hej då.
Direkt när jag öppnade dörren, tänkte jag:
"Vem är den här hemlösa killen?"
Han gick rakt in och började kolla på allt med
tankarna på en kassabok.
Summerade allt omedelbart.
Vad tänker du om det, Debra?
Tja,
jag håller inte med.
Okej. Fortsätt.
Vad mer?
Ronnie tycker att John är
läskig och klär sig illa,
- kanske en lyckosökare. - Visst. Kanske.
Nathan då?
Du tyckte att Nathan klädde sig illa
och du trodde att han var med mig för pengarna
- trots en egen advokatbyrå. - Det är möjligt
att det finns mer än ett äckel.
- Det är en möjlighet. - Jag förstår det,
men jag försöker ta reda på det innan jag går ut med dem
eller före andra dejten.
Men det spelar ingen roll,
för dig är, oavsett vem jag går ut med
eller gifter mig med,
de alltid ett äckel eller oartig
- och lyckosökare. - Det är nu jag nämner
att du har haft fyra
makar. Fyra olika makar.
- Veronica. - Jag vet.
Säg inget. Jag vet.
- Det hjälper inte att ta upp det. - Nej, inte direkt.
Men det är sant.
Jag försöker.
Jag försöker hitta en bra människa.
Som är smart och rolig, och har ett bra jobb, och är
snäll mot mig,
snäll mot er barn.
Och nån jag attraheras av.
Tror du på det?
Tror du på henne när hon säger det?
Din mamma har aldrig förnekat sin historik
eller utmaningarna som hon möter
men hon får också lov att försöka vara lycklig.
Vad det än innebär för henne.
Det får du, Debra.
Tack.
Det tycker jag.
Raketdriven granat.
Killen bredvid mig dog.
I jämförelse med honom känner jag mig välsignad.
Intalar mig att vara stolt över dem.
Bara de överlevande har ärr.
Jag har bara ett ärr, antar jag.
Du har kanske sett det.
Knappt. Var det kejsarsnitt?
Ja. Två.
Ett för Ronnie och ett för Terra.
De skar längs med samma linje.
Det var min kamp.
Var?
Är.
Du kämpar fortfarande.
Ja.
Hej.
Vad finns i kassaskåpet?
Har du tid att hämta din smoking idag?
Visst.
Vad behöver jag den till?
Till cancergalan.
God morgon,
solstrålen.
Så han sover över nu?
Jag tar det.
Tack.
Gratulerar, allihop.
Era bidrag till förmån för äggstockscancer
har varit de mest framgångsrika hittills.
Nu firar vi!
- Hej. - Hej.
Förlåt.
En kompis ringde,
akut laparotomi, patienten var gammal, hade sepsis,
jag blev av med laddaren, kunde inte ringa.
Herregud.
Se på dig.
Se på mig och se... Herregud.
Jag visste inte var du var.
Jag är glad att du är här nu.
Och ser ut som en tvätthög.
- Tja... - Dina vänner kommer stirra.
Jag bryr mig inte.
Bevisa det.
Kom nu.
Damer och herrar, få se händerna i luften.
- Kom igen. - Okej.
Upp med dem!
N.E.D.
Du var balens drottning.
Jag var med dig, så jag var också balens drottning.
Mår du bra?
- Ja, jag mår bra. - Vad är det?
Mår du dåligt?
- Drack du för mycket? - Nej, jag är inte sjuk.
Vad är det?
Du vet att jag var gift tidigare, va?
Ja, det var jag med.
- Minns du? - Ja.
Jag har varit gift fyra gånger.
Jag har skämts över att säga det eftersom
det är mycket historia och
mycket
blod under bron.
Val som jag gjorde sårade andra och
val som sårade mig och saker som barnen såg.
Saker som jag stod ut med,
som jag aldrig trott att jag skulle stå ut med.
Jag tror...
Jag tror att jag
bestämde att jag inte förtjänade att ha nån i mitt liv.
Som att jag hade använt upp mina chanser.
Jag vill bara vara ärlig mot dig om det,
eftersom
om det inte ska bli nåt, så
vill jag hellre veta det nu.
Okej.
Jaha...
Jag...
Jag är inte så bra på detta.
Jag är inte lika modig som du
men jag har också velat
säga nånting till dig, men
jag var för rädd.
Jag hör allt du säger
och allt du berättar i förtroende.
Att säga att jag älskar dig
är inte alls modigt
men det är sanningen.
Jag älskar dig.
- Allvarligt? - Ja.
VÄLKOMMEN TILL BALBOA ISLAND
FÖR UTHYRNING
FASTIGHETSMÄKLARE
- Några frågor? - Jag tror inte det.
- Har du? - Nej.
I en perfekt värld,
utan underhållsstöd eller skatteproblem,
skulle jag hyra det här stället.
Jaså?
Är det detta du älskar?
Ja.
Synd att jag inte kan hyra det åt oss.
Jag kan göra det.
Jag skulle kunna...
- Jag kan hyra det. - Nej.
Det är för tidigt.
Ja, det är det.
Cataldo Properties, det är Beth.
Beth, hej, det är Debra Newell.
Jag ringer för att jag skulle gärna hyra Bay Front-fastigheten.
Snyggt.
Det gjorde du bra.
Tack.
Du, raring?
Kan vi prata en stund?
Inte om John.
Om oss.
Okej, varför?
- Tjugofem komma fem... - Okej.
Ursäkta att jag avbryter, men jag
skulle vilja skriva en check på 84 000
och det skulle täcka första året.
Ingen handpenning och
så vill jag hämta nycklarna idag.
Rebecca brukar ju säga
att det inte hjälper vår terapi att vi bor ihop.
Jag börjar undrar om hon har rätt.
För i verkligheten är det så komplicerat.
När vi bor ihop
är du alltid dottern och jag är alltid mamman
och det är verkligen svårt
och jag vill inte förstöra
det vi försöker rädda.
Okej,
hur gör vi då?
Åttiofyra tusen blir bara 7 000 i månaden. Jag vet inte vad ägarna...
Tja,
jag jag tror att folk brukar uppskatta pengar på banken
så de tycker nog det är okej.
Men jag kan ringa dem, om du ger mig deras nummer.
Fem månader är kvar på hyreskontraktet.
Du kan bo här
och så hyr jag ett ställe
och så fortsätter vi med terapin
och så kan vi kanske börja uppskatta
vilken tur det är att vi har varandra.
Rebecca säger ju alltid:
"Om det känns som en dragkamp,
släpp repet bara."
- Försiktigt. - Förlåt.
Fan vad snygga vi är.
Skål.
FEM VECKOR
Här är hon.
Du klarade det som en mästare. Du är en spartan.
Fick de bort allt?
Kirurgen är på väg för att prata med dig.
Hur ont har du nu?
Från ett till tio?
Tio?
En tia.
Okej.
Jag ska ta bort det.
Jag blir såklart aldrig polis eller soldat
eller nån med en massa vapen som skjuter zombies
men jag blir gärna läkare.
Som att det är så lätt.
Men om det blir ett utbrott,
vart tar då alla vanliga läkare vägen?
- Till sjukhusen. - För människor
dit alla, som inte vet att de har viruset, går
för behandling, det värsta stället att vara på.
Jaha?
Flera olika veterinärer reser runt,
de besöker bondgårdar,
och de har medicinsk utrustning i bilen och är bra på att improvosera
eftersom utrustningen inte är gjord för att användas på djur.
Det stämmer.
En av deras yrkesskickligheter
är att veta hur man inte blir biten av patienten.
Okej.
Häftigt. Jag är såld.
- Vi måste bli veterinärer. - Jag vet.
- Herregud. - Oj, Cash.
Vänta.
Är det han?
Ja.
- Hallå! - Hej!
Hur är det? Vi är Terra och Jimmy.
Är du John?
Skulle ni inte komma vid fem?
Jag fick sluta tidigare på grund av detta
så vi åkte tidigare.
Vi är inte färdiga än.
- Är mamma här? - Nej, hon hämtar kalkonen.
Ni kanske
kan gå en runda med hunden?
- Okej. - Ses sen.
Kom, Cash.
- Vad är det? - Jag skadade axeln
när jag tog hand om en Newfoundlandshund. Lite öm bara.
Min ömma lilla Terra.
- Gillar du huset? - Jadå.
- Jag älskar det. - Ja?
- Vilket häftigt ställe. - Ja.
- Ska ni skaffa båt eller nåt? - Kanske.
- Kanske en liten. - Små båtar är coola,
stora båtar också.
Det har du visst tänkt på.
Lite grann.
Där är han.
Hej, älskling.
Okej.
Var gör det ont?
Häruppe.
Överst.
- Där bak också. - Okej
Hur känns det nu?
Varför är alla hans saker här?
Vilka saker?
Jaså, Johns?
Jo,
han sover här ibland
och det är
bra att hans saker är här om han behöver dem.
Var ska Jimmy?
Hans kompisar från college ska ha
en paintballturnering i Anaheim.
Vill du stanna här och göra Thanksgiving-saker?
Du gör väl mer fyllning i år?
Jag vill ta med mig lite hem
- till senare. - Jag vet. Jag gör dubbelt recept.
Vi kan kolla på film när vi hackar valnötter och lök.
Kanske Dagboken?
Eller Änglarnas stad?
Jag sa att jag skulle
umgås med Ronnie.
Vi kan göra lite innan du måste åka.
Jag sa nu till henne.
Okej.
När jag vände mig om stod han precis bakom mig.
Han sa: "Vad finns i kassaskåpet?"
Vad sa du?
Att han inte skulle bry sig och så stängde jag dörren.
Det var andra gången jag pratade med honom.
Vad sa mamma?
"Han försökte bara prata med dig."
Jag vill inte ha med honom att göra.
Vad gör du?
Jag har precis klippt lammet och rakar pudelfötter nu.
Fast jag fattar inte varför du har dem inlåsta.
- De är värdefulla. - Det är väskor.
Ja. Om man tar hand om dem ordentligt
kan man sälja dem för exakt det man köpte dem för.
- Du kan väl bara vara försiktig? - Håll tyst
och raka dina dumma pudelfötter, för fan.
"Pudelns klippning avgör hur högt man ska raka foten."
Du har träffat honom nu.
Säg om du gillar honom.
Säg det.
Du kan inte.
- Äpplena. - Vad är det?
Alla är bruna inuti.
Jag köper fler Granny Smith-äpplen.
Ja, det måste vi nog.
Du sa nåt om kycklingbuljong också.
Nej, det behöver vi inte. Bara...
Okej, jag kör nu.
Tack.
Eller så kan Terra göra det.
Ett bra sätt för henne att hjälpa till.
Om hon inte hade varit hos Ronnie.
Jag sa att hon fick.
Okej.
Äpplen och kycklingbuljong för säkerhets skull.
Vet du vad?
Om du inte vore så osjälvisk och snäll
skulle jag kanske inte älska dig lika mycket
men jag undrar vad som händer om du sa till dina barn:
"Nu gör jag inte mer åt er."
Sätt dig själv främst.
Det förtjänar du.
Han bor nog med henne.
Va?
- Hans saker är överallt. - Vad för nåt?
Rakgrejor,
salvor, jag vet inte.
Jag bara tror det.
Jag gillar inte att tro.
Jag vill veta.
Ta reda på det.
Jag har frågat och hon sa nej. Jag frågar inte honom.
Snoka runt lite.
- Annars gör jag det. - Gör du det då.
Jag sover inte över där.
Du gör det.
Jag hatar dig.
JOHN MEEHAN SJUKSKÖTERSKEEXAMEN
Terra?
Vad gör du?
Är han både läkare och sjuksköterska, eller bara inte läkare?
Han är sjuksköterska
och har vidareutbildat sig inom anestesiologi
och han har en strukturerad
- doktorsexamen... - Vad gör hans saker här?
Jag tänkte rama in dem åt honom.
Han bor ju här! Varför ljuger du?
- Sluta. - För det har gått en och en halv månad.
Det är löjligt!
- Terra. - Vad händer?
- Mår du bra? - Hon mår bra. Kan du gå?
- Vi har ett privat samtal. - Var det du eller hon som kollade där?
- Det var hon. Jag ber om ursäkt. - Låt oss prata ifred!
Vem sa att du fick göra det?
Jag kollade bara i hans låda.
Varför var du här? Du ska inte vara här.
Jag försökte ta reda på om du ljög och det gjorde du.
Prata inte så till din mamma. Sänk rösten.
Säg inte hur jag ska prata med min mamma.
Mina föräldrar lappade till oss
- och jag hatade det... - Håll käften!
Jag lärde mig att inte höja rösten åt mina föräldrar, inte röra...
Jag är din dotter.
...sånt som inte var mitt. Förstår du?
- Mamma. - Är allt bra?
Låter du honom prata så till mig?
- Allvarligt? - Du...
- Mamma. - Du måste lugna ner dig.
- Hallå, hör du mig? - Klart hon hör dig.
Alla hör dig. Hon försöker prata med dig som en vuxen.
Det är kanske det som är fel.
Du ska bara
låta honom prata på
- hur han vill. - Jag vill inte ha det så här
i mitt hus på Thanksgiving.
Det vill jag inte.
Nej.
Okej.
Jimmy vill äta buffén på Wynn
men jag vill nog inte äta Thanksgiving-mat
- längre. - Va? Du...
Det kan man äta varje dag. Var inte så knäpp.
- Vad är det med henne? - Terra.
- Fattar inte att du ska dit. - Fattar inte att du inte fattar.
Hur ska du stå ut med honom?
Han får stå ut med mig.
Herregud.
Ska vi dela?
Hej, Trey.
Hej, Ronnie.
- Hur är det? - Bra.
Visste inte om du kom. "Team Terra" och det.
Här är jag.
- Säg hej till faster Ronnie. - Hej.
- Hej, är du hungrig? - Hej, raring.
- Hej. - Hej!
Kommer Terra? Pratade du med henne?
Hon är inte inbjuden.
Efter att mamma lät en kille som hon känt i en månad,
säg att om Terra var hans dotter
- skulle han lappa till henne. - Allt har två sidor.
Jag vet, men båda är inte sanna för det.
Nu missar hon Thanksgiving och att träffas allihop.
Att vara tacksam för att vi kan vara tillsammans. Jag gillar det inte.
- Jag ringer henne ikväll. - Gör det.
Han har pyjamas på sig.
Jag menar
mjukisbyxor är pyjamas. Det är inte...
Men han är så upptagen.
En upptagen läkare.
Och så fin mot Debbie.
Du ser fin ut.
Tack.
- Jag ska prata med mamma. - Okej.
- Hej. - Hej.
Hur är det?
- Bra, och du? - Okej.
Bra.
- Det luktar gott. - Visst gör det?
Jag vill smaka lite.
- Ta inte sönder det. - Vadå?
- Jag tycker inte om allt. - Hej, Ronnie.
du och jag kan väl ta en liten promenad. Prata lite kanske.
Kalla mig inte Ronnie.
Vad vill du prata om?
Rensa luften lite bara.
Det låter som en bra idé.
Rensa den från vad? Det behövs inte.
Min syster behöver kanske.
- Ja. - Det vet du redan.
Du och jag fick en dålig start...
Jag tycker bara
att det du vill säga till mig
kan du säga härinne, inför alla.
Okej?
För jag har inget att säga till dig.
Ronnie.
Placera mig inte bredvid honom.
- Förlåt. - Nej, jag ber om ursäkt.
- Jag löser det. Oroa dig inte. - Det är...
Det är pinsamt.
Vad ska jag göra?
Öppna vinet. Det ska jag göra.
Tack.
Varsågod.
Hej.
Hur är det?
Bra. Jag försöker bara få ihop allt här.
Jag har nåt till dig.
Vadå?
Det är specialbeställt. Det blev klart fort,
- varsågod. - Herregud.
- Så vackert. - Tycker du om det?
"Debra och John."
- Jag älskar det. - Det matchar inte resten,
- du måste inte hänga upp det. - Hur kan det inte matcha?
Det är underbart.
Vår första utsmyckning.
Tack.
Varför står en Madeira-skåpbil i gränden?
- Jag måste köra den... - Va?
...Nancy ringde precis från akuten.
Hon har halsfluss, så jag måste köra till Las Vegas.
Måste du göra allt själv?
- Vill du följa med? - Får jag det?
- Vill du köra min skåpbil? - Gärna.
Betjänten kallade mig mr Newell.
Åh, nej.
Gjorde han? Förlåt.
Det är för att mitt namn står på bokningen.
Jag vet varför. Jag fattar.
De får hellre kalla dig mrs Meehan.
- Jaså? - Ja.
- Jaha... - Men jag
vet varför det inte går.
Du är för etablerad i jobbet med Newell.
Jag kan använda Newell i jobbet och
Meehan för
allt annat.
Kan du?
- Kan du det? - Ja.
Skulle du det?
Ja.
- Det skulle jag. - Skulle du?
- Ja. - Säkert?
Ja.
Jag...
- Jag... - Tager dig.
- Till min äkta hälft.
Till min äkta hälft.
Tills döden skiljer oss åt.
- Tills döden skiljer oss åt. - I nöd och lust.
- I glädje och sorg.
I glädje och sorg.
Debra och John, det är mitt privilegium och nöje
att med laglig rätt i staten Nevada
förklara er man och hustru.
Du får nu kyssa bruden.
Det står att hon har fått.
Etthundra mikrogram fentanyl kl 13.14
så hon kan inte få mer förrän...
- Snälla! - Jag vet.
Narkosläkaren gav dig så mycket han kunde
för 90 minuter sen.
Så nu måste vi vänta.
Jag kan inte känna det. Som att han inte gav mig nåt.
ÅTTA OCH EN HALV VECKA
BASERAT PÅ VERKLIGA HÄNDELSER
MED DRAMATISERADE SCENER OCH KARAKTÄRER.
Översättning: Jonna Persson