Du lurer vel på hvorfor jeg løper, i stedet for å kose meg her.
Men som pappa sa: Det å nå et mål krever oppofrelser.
Målet mitt er å fullføre Ironman.
Pappa drev med triatlon. For ham var det et hederlig mål.
Man måtte prestere selv.
Kona Ironman er om åtte måneder, og jeg akter iallfall å starte.
Om jeg fullfører er en annen sak.
- Hva gjør du, Higgins? - Trener til Kona Ironman.
Når begynte du med det?
Jeg hørte deg og Kumu snakke om det. Hørtes gøy ut.
Du vet at jeg liker utfordringer.
Lissa di har løsnet.
- Den faller jeg ikke for. - Da kommer du til å falle.
Thomas Magnum.
Jeg kan være der om en time. Greit.
Kommer!
Du ga opp. Trodde ikke du var en dårlig taper.
Skal si du godter deg. Jeg fikk en telefon fra en klient.
Det er derfor jeg er her. En Katya venter ved porten.
- Jeg fikk varselet. - Hvorfor ringte du meg ikke?
Jeg prøvde, men du vasket vel av deg nederlagets stank.
Opp med farta, Magnum. Du vil vel ikke miste denne også?
Denne veien.
Slå deg ned.
Hvordan kan jeg hjelpe deg, ms Kudjakova?
Katya, er du snill.
Det er min eldre fetter Sergei.
Vi vokste opp sammen i Russland, før vi flyttet til Ukraina.
Dette er ham.
Vi har alltid holdt kontakt med hverandre.
Han flyttet hit forrige måned. Vi snakket sammen daglig likevel.
Men forrige uke fikk jeg ikke tak i ham.
Nummeret hans er ikke i bruk. Han svarer ikke på e-post.
Jeg fryktet at noe hadde skjedd ham og satte meg på et fly.
Har du grunn til å tro at noe har skjedd, eller er det magefølelsen?
Sergei var en online-journalist i Russland.
Han skrev noen kritiske artikler om myndighetene.
Gjorde enkelte personer sinte.
Han flyktet fra landet før noen kunne gjøre ham noe.
Han dro så langt unna som mulig.
Han trodde han var trygg her.
Nå frykter jeg at noen har funnet ham.
- Hva med politiet? - Jeg går heller til deg.
I slike situasjoner fyller man som regel ut et savnetskjema.
Er det en grunn til at du ikke ønsker å gjøre det?
Dette må ikke komme ut.
Sergei og jeg har fortsatt slektninger i Russland.
Hvis noen får vite at jeg er her og prøver å hjelpe ham, -
- kan det sette dem i fare.
Mr Magnum, jeg kjenner ikke denne øya.
Fetteren min kan befinne seg i fare, eller enda verre.
Jeg har ingen andre som kan hjelpe meg.
Vær så snill!
En kritisk journalist i et land som ikke liker kritikk.
Katya har all grunn til å være bekymret.
Jeg skal finne ham.
I det militære blir man innpodet med at man skal være best.
Det er noe man aldri glemmer.
Som privatetterforsker må man ofte kikke inn i folks soveromsvinduer.
Men nå var en mann kanskje i livsfare.
Hans overlevelse avhang kanskje av hvor fort jeg fant ham.
I Forsvaret lærer man også å være observant.
Legge merke til alt som kan utgjøre en trussel.
De to hadde trolig skygget meg.
Utgjør de en trussel? Kanskje.
Takk for at du ville komme.
Slik er det når man kjenner noen.
Fyren vil holde seg skjult. Hvorfor vanke her da?
Selv om man skjuler seg, ønsker man seg noe kjent.
Da er jo dette stedet for ham. Øyas beste russiske restaurant.
Du må prøve deres khashlama. Grenser til det erotiske.
- Spennende. Men jeg er ikke sulten. - Det er jeg.
Godt å se deg også. Dette er min kompis Thomas.
- Hyggelig. - Takk for at du vil bistå oss.
- Jeg gjør alt for en venn av Rick. - Jeg leter etter han her.
Jeg kjenner ham. Kommer flere ganger i uka.
Sitter alltid alene, betaler alltid kontant og tar med seg hentemat.
Vil du gjøre meg en tjeneste og ringe hvis han dukker opp?
- Selvfølgelig. - Takk skal du ha.
Jeg tar meg en matbit. Blir du her?
- Jeg må trene. - Løp du ikke nok i uniform?
- Man må presse seg selv. - Presse, eller straffe?
Presse. Kos deg med maten.
Jeg er klar for khashlama.
De samme fyrene. Vet ikke om de er en trussel, men de er interessert.
Jeg begynner å tro at det kan ha noe med denne saken å gjøre.
Hei, karer. Står til?
Gikk det bra? Hva sa du til dem?
- Jeg sa bare "hei"! - Må ha vært måten du sa det på.
- Tror du de er ute etter Sergei? - Sannsynligvis.
De må ha funnet meg ved å skygge Katya.
Det var moro så lenge det varte. Hva gjør du?
- Stanser jeg, mister vi dem. - Vi blir fengslet.
Kanskje ikke.
Hva er det de gjør?
Dukk!
Opp med hendene!
Hver gang jeg gjør deg en tjeneste, blir jeg siktet på.
Jeg sier det ikke én gang til!
Katsumoto! Jeg håpet de sendte deg.
Folk over meg ser helst at du forblir mitt problem.
Vi to utgjør litt av et team.
- Fortell om dem dere jaktet på. - Jeg sier det samme som i stad:
Jeg har aldri sett dem før. De prøvde å kjøre meg ned.
Hvorfor ringte du ikke politiet?
Jeg liker å gjøre ting selv.
- Var du på en sak da det skjedde? - Ja, om en savnet mann.
En Sergei. Flyttet nylig hit fra Russland.
- Ingen har hørt fra ham. - Lette de også etter ham?
Sjansen er nok ganske stor.
Vi gjør som følger:
Siden jeg kjenner deg, akter jeg å løslate deg.
Men du skal vite én ting:
Nå har jeg fått nok av å hjelpe deg ut av ulike kniper.
- Oppfattet. - Men jeg stiller en betingelse:
Ser du de to fyrene igjen, ringer du meg.
Det skal jeg gjøre. Speiderløfte.
Speider, liksom? Kom deg ut herfra.
Takk skal du ha, Katsumoto.
Ringte noen etter skyss til inntauingstomta?
Trøbbel følger deg som dopapir på en sko.
- Ekkelt! - To fyrer prøvde å kjøre meg ned.
Kanskje du bør se litt på om du gjorde noe som provoserte dem.
En vakker dag kommer du til å sitte i en blå kassebil -
- med gitter for vinduene.
Snakker du om fangetransport?
Du gjør alltid ulovlige ting for klientene dine.
Han har rett. Ta deg i akt.
Og jeg avslørte deg ikke under Katsumotos avhør.
Jaså? Det hørtes ut som om du brøt sammen.
Jeg fortalte om i dag, men utelot alt det andre du har gjort.
- "Alt det andre?" - Mener du alvor?
- La oss se... Bevisforspillelse. - Innbrudd.
- Lyve for politiet. - Bruke oss som falske etterforskere.
- La oss ikke glemme akkurat det. - Dette vil du få svi for seinere.
Håper jeg ikke er til stede da.
Dere bekymrer dere altfor mye.
Inn med deg! Du er en engel, Kumu.
Ungene på barnesykehuset elsker disse hundene.
De lyser opp når vi kommer. Du bør bli med en gang.
Det vil jeg gjerne.
Kjære vene!
Hva har du gjort med mr Masters' Ferrari?
Inntauingstomter er ikke alltid så flinke med renholdet.
Hva i all verden, Magnum?
Skal du vaske en bil til 350 000 dollar med en hageslange?
Jeg tror jeg drar.
Hva skal du tørke den med? Hva med vannmerkene?
Jeg skal tørke dem vekk. Fornøyd?
Det er iallfall jeg!
Takk, Kumu.
Hvorfor tok de bilen?
Fordi jeg jaktet på to bevæpnete menn som prøvde å kjøre meg ned.
- Kjøre deg ned? - Utrolig, hva?
- Har dette med saken din å gjøre? - Ja.
Det er visst flere som leter etter fetteren til klienten min.
Du er som en magnet på fare. Hvordan har det seg?
Det er vel en yrkesrisiko, antar jeg.
Greit, du skal få jobbe i fred, "Magic Mike".
- Hallo? - Dette er Alexi.
Nå er Sergei her.
- Er han? - Jeg er helt sikker.
Opphold ham. Jeg kommer.
Det skal jeg greie.
Katya, det er Thomas Magnum. Jeg har funnet Sergei.
Jeg skal hente ham nå. Møt oss på Robin's Nest om en time.
- Hvorfor tar det så lang tid? - Beklager. Maten er straks klar.
Den kommer straks. Jeg lover.
Han stakk nå nettopp. Den veien!
- Er du i lufta, TC? - Ja. Hvordan det?
En fyr stikker av. Kan du spore ham opp?
Dette er ikke sant.
Beklager, gutter. En liten avstikker.
Ser du ham, TC?
Jeg ser en stor fyr som løper ned et smug mot kanalen.
Ta til høyre, så finner du en sti bak bygget.
Nå løper han sørover. Ta neste høyre!
Oppfattet!
Se rett foran deg, Ironman. Du har ham nesten!
- Han løp inn i det bygget. - Han løp inn i boligblokken.
- Til høyre for deg. - Takk!
Gjett om dette skal på Instagram!
Å, nei. Du har visst et problem.
To stykker løper etter deg. Begge er bevæpnet.
Trolig de som prøvde å kjøre meg ned. De vil ta Sergei!
De er villige til å gå langt for å få tak i ham.
Jeg har nyheter til deg: Du står i veien for dem!
- Ser du dem? - De forsvant bak noen trær.
Folk på rømmen slurver ofte med skalkeskjulet sitt.
"John Black." Virkelig originalt.
Se opp, TM! De to karene er etter deg igjen!
Jeg burde ringt Katsumoto, men jeg rekker ikke det nå.
Håper jeg har rett i at Sergei er John Black.
Rolig! Jeg heter Thomas Magnum. Din kusine Katya ba meg finne deg.
To karer er ute etter deg. Vi må komme oss vekk herfra!
- Jeg må bare hente noe. - Vi har ikke tid til det!
- TC! - Dere må komme dere ut nå!
Greit. Tuller du?
- Dette er alt jeg eier. - Greit. Kom igjen!
- Hva ser du, TC? - De to er på vei oppover trappa.
- Løp nå! - Kom igjen!
Løp!
- Går det bra? - Det gjør det, kjekken.
Men jeg går tom for drivstoff. Jeg må dra og fylle.
Oppfattet! Takk!
- Hva gjelder det? - Jeg skal møte mr Magnum.
- Jeg fikk beskjed om å vente. - Et øyeblikk.
Hei, Higgy. Vil du slippe klienten min inn i gjestehuset?
- Snu bilen og dra rett til politiet. - Hvorfor det?
Jeg sjekket klienten i en MI6-base. Hun heter Inna Khamatova.
Forhenværende FSB-agent.
Den ekte Katya Kudjakova ble drept i Finland for tre dager siden.
- Nei, ikke Katja! - Beklager, Sergei.
- Magnum? - Ja...
Vi drar til politiet nå. Greier du deg?
Jeg ringer politiet og ber dem komme. Jeg oppholder Inna.
Vær forsiktig!
Oi sann. Hei på deg.
Kan du gi meg et øyeblikk? Jeg må ringe politiet.
Jeg tenkte meg nok det, ja.
Unna! Jeg har to bikkjer som river deg i filler!
Er du døv?
Hadde du og kusina di et nært forhold?
Hun var mer som en søster.
Foreldrene våre var døde.
Og ingen av oss hadde søsken, så...
Vi var hverandres eneste familie.
- Higgins! - Nei, ikke Higgins.
Men ikke vær redd. Både hun og din andre venn er i god behold.
Foreløpig.
- Hva vil du ha? - Sergei. Her, om en time.
- Forstått? - Ja.
Ut med deg! Jeg kan ikke la deg gjøre det.
- La meg pønske ut en plan. - Nei!
Kom igjen!
Ut!
Gå unna!
Vær så snill. Nå dreper du vennene mine.
Beklager, men det står mer på spill her enn du er klar over.
Han kjørte nordover!
- Ser du ham? - Ikke ennå. Jeg søker.
Selv om jeg vet retning og fart, er feilmarginen ganske stor.
Skjønner. Let videre. Vi kjører i Sergeis retning. Hold tråden.
Ai, ai, skipper!
TC har rett. Oahu virker som en liten øy, helt til man skal finne noen.
Men en rød Ferrari 488 Spider er ikke så lett å overse.
- Selv ikke fra 300 meters høyde. - Folk sier at bilen røper meg.
Men nå utgjør den en fordel.
Beklager å måtte forstyrre deg, men jeg må på toalettet.
Det samme med meg.
Ingen av dere skal gå noe sted.
Hva er din historie? Jobber du i MI6?
Nei, jeg er eiendomsbestyrer her.
Og du lærte avansert nærkamp på din lokale dojo?
- Jeg tok et kurs i selvforsvar. - Det tror jeg nok.
Kom igjen, fortell meg det. Nå spiller det ingen rolle uansett.
Vi kommer aldri til å se hverandre igjen.
Som jeg sa, er jeg bare eiendomsbestyrer.
Nå er det din tur. Hvorfor vil du så gjerne ha tak i Sergei?
Jeg ser ham!
Jeg forguder deg!
Hold deg i nærheten. Jeg har deg på GPS-en.
Dere ligger 3 km bak ham!
- Vi har selskap. Igjen. - Dere tar innpå ham!
Der er han.
- Sergei tok av på Puuloa Road! - Oppfattet. Ligg på ham.
Denne turen er nok snart over.
Kjør inn til siden!
Kjør inn til siden nå!
Om 5 min. legger de ut spikermatter. Disse dekkene koster $800 stykket!
Hva har du tenkt å gjøre?
Hørte du ikke etter?
Ring meg før du havner i trøbbel, sa jeg!
- Ja da... - Jeg har hjulpet deg nok.
Du har kanskje fått meg ut av kniper et par ganger...
Vent litt. "Et par?" "Kanskje?"
Greit. Mange ganger. Men vær så snill. Be dem holde opp.
- Jakter du på de to? - På ham jeg lette etter.
La meg få klarhet her: Du fant fyren du lette etter, -
- men nå flykter han fra deg?
Det er en lang historie jeg gjerne forteller deg seinere.
Men vær så snill: Stol på meg. Be dem gi seg.
Aner du hva det er du ber meg om?
Ja, og jeg hater at jeg setter en nær venn i en slik knipe.
"Nær venn?" Du vet godt at vi overhodet ikke er venner.
Da må jeg ha misforstått forholdet vårt.
- Jeg legger på. Lykke til! - Nei, Katsumoto! Vær så snill.
Jeg ber om unnskyldning for at du har måttet hjelpe meg.
Og jeg takker deg. Det har jeg vel aldri gjort før.
Katsumoto, du er en god mann.
- Det føles som om du lurer meg. - Jeg ville heller ikke stolt på meg.
Men jeg ber deg innstendig: Be dem slutte å forfølge oss.
- De sakker akterut! - Er det sant?
Sakker de virkelig akterut?
Greit. Da må vi finne Sergei.
Jeg har ham rett under meg.
Det der vil du neppe gjøre!
Nå er det din tur. Gi meg den! Ut med deg!
Nå må du legge korta på bordet.
Ingen gjør alt dette bare fordi de er journalist.
Du har rett. Det er ikke meg de er ute etter.
Hva er det de vil ha da?
Greit. Jeg napper. Hva er det i kofferten?
- En SADM-bombe. - Atombombe i en koffert?
Ja. En prototyp.
Umulig. USA og Russland har aldri greid å lage noe sånt.
Ikke før nå.
Greit. Jeg tipper at en atombombe i en koffert ser akkurat slik ut.
Du er åpenbart ingen journalist. Hvem er du?
Jeg jobbet som atomforsker i Russland.
Jeg jobbet med denne bomben i fem år. Jeg ville hoppe av.
Jeg tok den med meg for å sikre den.
Har du hatt den i skapet siden du kom hit?
Jeg jobbet med å kvitte meg med den.
Hvorfor ikke overlevere den til myndighetene?
Ingen bør ha en slik innretning. Katya skjønte det.
Hun hjalp meg med å smugle den ut av landet.
Nå er hun død pga. denne!
Planen var å frakte det radioaktive materialet til Kahoolawe.
- Prøvesprengningsområde. - Ubebodd.
75 % av øya er fortsatt dekket av udetonerte bomber.
- Du ville begrave den der. - Ja, og desarmere den.
Men det tar tid og krever utstyr. Det er innviklet.
Denne bomben har en sprengkraft tilsvarende 1000 tonn TNT.
Jeg vet at vennene deres er i fare, -
- men dere kan ikke overlevere denne bomba i bytte mot dem.
Gjør meg en tjeneste: Ikke rør noe.
- Hvor mye tid har vi? - For lite til å planlegge.
- Vi får vel improvisere. - Improvisere?
Det føles ikke bra med en atombombe.
- Vi har ikke noe valg! - Pønsk ut en plan!
- Greit. Vi improviserer. - Ja vel.
Det er Magnum.
Hvor er Sergei?
Jeg vet hva dere er ute etter.
Ta det rolig.
Rolig.
Alt i orden, Roman?
- Det er meg! - Hvor er de to andre?
- Nøytralisert. - Og han de er ute etter?
I trygg forvaring.
De var ikke ute etter ham, men noe han hadde.
- Hva da? - Takk, Thomas!
- En SADM-bombe. - Hæ?
Mener du å si at du har tatt med en atombombe hit til godset?
Jeg kunne ikke la dem skade dere.
- Og det ordnet seg. - Hva om det ikke hadde gjort det?
Rick er oppe i TCs helikopter med en skarpskytterrifle, -
- og politiet står utenfor porten. Kall inn hundene før vi åpner den.
Vil du vite hvem jeg er?
Jeg er den du vil tenke på mens du sitter resten av livet i fengsel.
Hva skulle de med atombomba?
Trolig selge den til en terrorcelle.
Hva ville du gjort hvis bikkjene ikke hadde gjort jobben sin?
Han har et poeng. Bikkjene kunne like gjerne gått løs på deg.
Jeg trengte en avledning. De er opplært til å nøytralisere trusler.
Skjønt det kunne vel ha gått helt galt!
Kom, gutter. Belønning!
Jeg kalte inn fagfolk for å få tatt hånd om kofferten.
Heretter får du lete etter savnete katter. Ikke atombomber.
- Det er klientene som velger meg. - Du må sile bedre.
Enig. Og takk for at du stolte på meg.
Ikke venn deg til det. Dette var et engangstilfelle.
Ja, jeg er i ferd med å innynde meg.
Beklager.
Vi får bare håpe at dine myndigheter er kloke nok til ikke å bruke den.
Ja. Er alt greit med deg?
Jeg vet ikke helt.
Har alltid tenkt at jeg skal reise hjem en dag.
Men Katya var min eneste slektning.
Jeg har ingenting å dra tilbake til. Jeg antar...
...at Hawaii er mitt nye hjem nå.
En god venn fortalte meg at khashlamaen -
- på Orel er sinnssykt god.
- Han har rett. - Jeg har aldri smakt på den.
Men hvis vi tar en lunsj til uka, skal jeg prøve retten.
- Det vil jeg svært gjerne. - Jeg også.
Hei!
- Du ville visst snakke med meg? - Ja.
Jeg ville bare forsikre meg om at alt var bra med deg.
Ja da. Hvordan det?
Første gang jeg var med på noe sånt som vi opplevde her om dagen...
- Må ha blitt en vane for deg nå. - Muligens.
Men jeg glemmer aldri første gang noen siktet på meg.
Det skjedde i Kiev, på mitt andre oppdrag for MI6.
Jeg ble livredd.
Han stakk en billig revolver helt opp i ansiktet mitt.
Jeg husker at jeg så rett inn i løpet.
Hva skjedde?
Det er ikke så viktig.
Det viktige er hva som skjedde da jeg kom hjem.
- Brøt du sammen? - Nei, tvert imot.
Jeg fortrengte det hele. Prøvde å glemme at det hadde skjedd.
Det var naturligvis det aller verste jeg kunne gjort.
Selv om man fortrenger noe, betyr ikke det at det er borte.
Det har du helt rett i.
Det jeg vil frem til, er at dersom du vil snakke om det, -
- kan du komme til meg. Når som helst.
Det er virkelig svært medmenneskelig gjort av deg.
Jeg er klar over at jeg iblant kan fremstå som ganske kald.
- Beklager. Jeg mente ikke... - Slapp av. Alt i orden.
Og gudene vet at aksenten min ikke gjør saken bedre.
Sannheten er at den gjør det lett for meg å holde folk på avstand.
Men jeg bestreber meg på å gjøre det... litt mindre.
Jeg tror at folk kan greie så å si alt, med litt trening.
Helt enig.
Takk for tilbudet. Håper jeg ikke trenger å benytte meg av det.
- Det håper jeg også. - Jeg må tilbake.
- God løpetur. - Takk.
Takk, Juliet. For alt.
Bare hyggelig.
Pappa hadde rett. Det å nå sine mål krever oppofrelse.
Også det å gjøre noe for fellesskapet.
Sergei og kusina hans var vanlige folk som gjorde store oppofrelser-
- for å gjøre det rette. Og svært få vil få vite om det.
Når det gjelder oppofrelser, blir det ikke mer edelt enn det.
- Revansj? - Vi har aldri kappløpt!
Nei, det stemmer. Du ga jo opp.
Kanskje det å kappløpe handler mer om å presse seg selv, -
- og mindre om å vinne over andre?
Det synes ikke jeg. Ikke du heller.
Poenget med tevlinger er å vinne.
Skal vi gjøre tevlingen litt morsommere?
- Førstemann bort til det tårnet. - Det høres bra ut.
- Hva får vinneren? - Rett til å skryte.
- Det har jeg fra forrige gang. - Si hva du vil ha i premie.
Greit. Dersom jeg vinner, -
- kan du ikke be meg om en tjeneste på en hel måned.
- Fire uker? - Ja. Det er en måned.
- To uker. - Så du vet du taper?
- Nei, jeg kommer til å vinne! - Greit. Da sier vi fire uker.
Jeg teller ned fra tre.
Tre...
To...
- Juksepave! - Dårlig taper!
Oversatt av Lars-Kristian Holmsen www.sdimedia.com