Din episoadele precedente...
A fost o perioadă interesantă la EPIC.
Una dintre aceste două echipe va juca la demonstrația de vară.
O să trimitem o mare echipă combinată, da? Dominate și Ducks.
Sunt brățări de performanță. Monitorizează activitatea, masa musculară.
Ce altceva măsoară? Nu măsoară umanitatea sau inima.
- Ăsta este sport. Jucăm pentru a câștiga. - Nu poți câștiga vara.
Toată presiunea din partea tatălui meu
m-a făcut să mă blochez în meciul vieții mele
și să dau autogol.
Știu că am pus prea multă presiune asupra ta. Îmi pare rău.
Trebuie să fac o treabă mai bună.
- Pretențiile NHL sunt la alt nivel. - Deci spui că m-am plafonat?
Un autobuz cu echipe canadiene de elită tocmai a ajuns în LA
pentru demonstrația de vară. Antrenorul lor vrea lista.
Dle antrenor, a sosit lista de la EPIC.
Evan Morrow?
Vreau să te elimin.
Cred că glumești!
Ai văzut lista recrutorilor de la demonstrație?
- E incredibil. - Știu. Atâtea facultăți!
- USA Hockey. - Patru echipe din NHL.
Simt că îndeplinesc un destin care mi-a fost scris înainte să mă nasc.
Așa mă simt când termin un LEGO dificil.
- Aici! Haide! - Ce joacă?
Cred că e hochei cu ignamă.
Fă-o! Blochează!
Da! Bine!
- Adunare de echipă. Ce faci, Koob? - Ce fac?
Asta e ultima adunare din această vară. Duminică se termină tot.
- Apropo de asta, poți semna asta? - Da, sigur.
Bine, mersi. Sof, poți semna și tu?
- Da. - Sunt liber.
Crezi că Jace va juca în demonstrație?
Data trecută a dat-o-n bară și sper doar să fie pregătit pentru asta.
Bine. Doar să nu scrii asta când semnezi!
- Bine. - Ține-o într-o notă veselă!
În regulă, ascultați!
- Deci mergem la Demonstrația de vară. - Da!
Da. Asta am așteptat cu nerăbdare, nu-i așa?
Vom juca la centrul de antrenament al Anaheim Ducks, ceea ce e bine.
Și, la cum ne-am unit, am luat decizia
că vom juca sub numele de Ducks.
- Poftim? Da! - Super!
De obicei, joc sub numele unui animal care e mai sus plasat în lanțul trofic.
Dar accept.
Așteptam cu nerăbdare să antrenez în acest meci,
dar în acest an voi face un pas în spate.
Anul acesta, antrenoarea Alex va prelua frâiele.
- Poftim? - Voi participa în calitate de tată.
- În regulă. - Da, mamă!
- Te descurci! - Bine.
Hei! Ce mai surpriză!
Vorbești serios că nu vrei să antrenezi?
Da.
Am făcut niște progrese cu Jace
și simt că acum are nevoie de mine ca tată.
Nu vreau să stric asta. Nu vreau să mai pun presiune asupra lui.
Minunat! Pariez că a fost o decizie foarte greu de luat.
Nu. A fost ușor.
Bine, a fost greu. A fost foarte greu.
Și urăsc acea echipă canadiană și vreau să-i batem atât de rău,
dar nu știu cum să fiu un tată la meci și am nevoie de ajutorul tău.
Vrei să te învăț să fii tată la meci?
- Da, exact. - E ușor. În primul rând, porți reiați.
- Nu am pantaloni reiați. - E în regulă.
Tații poartă orice au la îndemână. Știi, își iau ceva la întâmplare.
De parcă cineva a vomitat pe tine. Ce ai în genul ăsta?
Am un hanorac. Aș putea să-l pun pe mine.
Tații poartă așa ceva.
Da, arăți fantastic. Nu va funcționa.
Bine, știu.
Incredibil, dar arată mai bine.
Să discutăm despre cum se comportă tații!
Deci meciul s-a terminat, te duci pe gheață și zici: „Bun meci!”
Dar dacă pierdem meciul?
Atunci, te duci repede pe gheață și zici: „Bun meci! Ne revanșăm data viitoare.”
Faci mai multe decât poate vedea oricine
și îți validezi parcarea. Asta e tot.
- Pot să-mi aduc fluierul? - Doamne!
Salutare, templu elegant și modern al sportului!
Alerg!
Sunt bine. Dă-te!
N-am mai văzut niciodată un trofeu care să nu fie capul unui animal.
Hai să-l câștigăm!
Bine, oameni buni. Ne descurcăm. Suntem gata.
Încă un lucru.
Salutare! Eu sunt Cam.
E Cam Fowler! Face parte din Anaheim Ducks.
Am mai întâlnit membri Anaheim Ducks.
Sunt de treabă. Simpatici. Bate pumnul, amice! Da.
Cam e aici, fiindcă organizația celor de la Ducks
ne-a făcut ceva foarte special.
Scrie Morrow, pentru că ăsta e numele meu, pe o bluză de profesionist!
Mulțumesc mult!
- Da! - Da!
Le-am făcut pentru voi toți. Succes!
Da!
- Da! - Nu-i așa că a fost mișto?
- Am o presimțire că vom câștiga. - Da, cu siguranță.
În plus, sunt din Canada.
Cât de răi pot fi? Sunt cei mai politicoși oameni din lume.
Vor zice: „Scuze pentru intrarea dură!”
- Antrenorule T, ce naiba? - Alex Morrow.
Văd că încă ai freza asta.
Ce ciudat! De ce ești antrenor în Canada?
Se pare că, după ce ne-ați furat numele anul trecut în meciul din afara sezonului,
am reacționat într-un mod care a fost considerat inadecvat.
Dacă-mi amintesc bine, ai răsturnat coșurile de prosoape, ai fugit din arenă
și ai smuls o sonerie din perete, zicând: „E a mea.”
După acel meci, viața mea a luat-o la vale.
Am fost eliminat din divizia pentru tineret din Minnesota
și nu am putut găsi o altă slujbă, așa că, fără alte opțiuni, am plecat în Canada.
În Canada, totul este un pic diferit.
Baconul e un pic mai gros.
Monedele, un pic mai subțiri.
Și te gândești: „Ei bine, mă voi obișnui”, dar știi ce?
Nu te obișnuiești.
A trebuit să-mi abandonez întreaga viață din State,
ambele mame cu care ieșeam, așa că vreau să-ți spun ceva.
Când vom câștiga azi, în sfârșit, mă voi fi răzbunat.
Mă simt prost zicându-ți asta, fiindcă mi se pare că ești cam vulnerabil,
dar nu știu dacă meciul de azi se va desfășura așa cum crezi.
În regulă, Ducks! Să mergem!
Și tu... Pe tine te consider cel mai vinovat.
Îți văd chipul de fiecare dată când trebuie să tai baconul cu cuțitul.
Uite, nu știu ce să-ți spun.
Am câștigat acel meci pe bună dreptate.
N-ai decât să te dai dur, dar știu cine ești, de fapt.
Ești doar un copil care se crede bun la hochei,
pe care a trebuit să-l dau afară din echipa mea.
Și e momentul revanșei.
Prieteni, este ultima dată în această vară când mă echipez complet
și îmi dau seama că am nevoie la baie.
Ai mâncat o bucată din vestiarul celor de la Ducks, ca să rămână în tine?
De ce aș face asta?
Toți cei care nu au semnat trebuie să o facă acum.
La tine mă uit, Sam.
Pot doar să...
E incredibil! Antrenorul T, care m-a dat afară, antrenează echipa adversă.
Nu-ți face griji! Concentrează-te pe joc!
N-am nevoie ca tipul ăsta să-mi amintească că n-am fost
destul de bun ca să joc pentru el.
Știi ce? Pe mine m-a motivat.
- Hei, ești bine? Ești pregătit? - Da. Hai să facem asta!
Hei, prieteni, am o veste proastă.
Mai știți când mi-am scrântit glezna alergând prin arenă?
- Nu... - Nu.
- Nu-mi amintesc. - Ideea e
că m-am întors de la medic. Și am aflat că mi-am luxat glezna.
Nu voi putea să joc azi la demonstrația de vară. Scuze.
V-am dezamăgit. Chiar înainte de marele meci.
- Nicio problemă, frate. - Da, sper să-și revină glezna ta.
Felicitări pentru un sezon bine jucat!
Nu! Fără aplauze!
Ce ziceți de: „Nu putem juca fără tine”?
Sau să-mi injectați niște cortizon? Ce ziceți de asta?
Nimic?
Poate ar trebui s-o iei ușor. Ca mine, când m-am accidentat.
Când tu te-ai accidentat, am pus crosele la grămadă și am zis
că, dacă nu joci, nu jucăm nici noi.
Crosele la grămadă! S-a terminat. Renunțăm.
Bine.
- Hei, Morrow! - Uită-te la tine, tată!
- Chiar faci asta. - Așa e.
Sunt mândră de tine.
Știi, m-am înșelat mai devreme, când am zis că nu contează dacă câștigăm.
Contează foarte mult.
Da. Contează. Hei, adu-ne victoria, bine?
Da.
Să mergem, Ducks!
Este ultima primă repriză în care vom juca împreună în această vară.
Exagerezi. Trebuie să încetezi.
E ultima dată când faci pe șefa cu mine în această vară.
Nu, nu este. Du-te!
Omule, recrutorii!
Sunt de la Junior Islanders, Universitatea Michigan,
cei de la Kings.
Salutare tuturor!
Sunt Rich Eisen și prezint live de la Demonstrația de Hochei de Vară.
Aveam nevoie să văd chestia asta până la capăt.
Ducks încep în forță.
Evan Morrow de la Ducks pare puțin distras.
Pasați pucul, oameni buni!
Da!
Jace Cole a marcat primul gol din demonstrație. Lovitura lui a revenit.
Da!
Hei, trezirea! Fiți atenți la meci! Haideți!
Îmi doresc atât de mult să fiu pe bancă, Marni!
Amândoi ar trebui să fim acolo, nu-i așa?
Da.
Se pare că se descurcă destul de bine fără mine.
Mereu am crezut că am un rol crucial pe gheață.
Ce rol aveai?
Aveam rolul de bufon.
Jace!
Frumoasă pasă dată de Hanson-Bhatt pentru Jace Cole.
Jace Cole înscrie din nou.
Asta a fost pentru prima repriză. Ducks conduc.
Hei! Sunt Brett Ross.
- Sunt recrutorul pentru USA Hockey. - Echipa națională?
Da. Mă întrebam dacă mă poți ajuta să-l găsesc pe Jace Cole.
- E chiar acolo. - Mulțumesc.
Jace, salut! Sunt Brett Ross, unul dintre recrutori.
- Te descurci foarte bine acolo. - Mersi.
Voiam să fiu primul care vorbește cu tine,
deoarece cred că vei stârni mult interes.
- Sunt de la USA Hockey. - Da, știu cine ești.
Super! Atunci, știi că suntem cei mai buni.
Dar, de asemenea, asta înseamnă că e multă presiune,
și voiam să văd dacă simți că ai face față.
- Înțeleg. Crezi că voi ceda. - Nu știu dacă m-aș exprima așa,
dar anul trecut am fost la demonstrație
și am vrut să vorbesc cu tine și să văd cum te mai simți.
- Sunt bine. Mersi de întrebare. - Bine. Să ai un joc bun!
- Hei, ce se întâmplă? - Niciun recrutor nu se uită la mine.
Joci foarte bine. Nu te preocupa de recrutori!
Toată vara am așteptat cu nerăbdare demonstrația.
Credeam că mă va duce la următorul nivel al hocheiului,
dar, acum, că sunt aici, doar...
Nu-mi pot scoate din minte ce a zis antrenorul Cole.
Poate avea dreptate. Poate m-am plafonat.
- Dragule... - Nu.
Toate posterele cu hochei din camera mea...
Tot ce mi-am dorit vreodată e să fiu ca ei, și nu pot.
Pur și simplu nu se va întâmpla și nu voi ajunge unul dintre eroii mei.
Am jucat hochei toată viața mea și nu a însemnat nimic.
Oricât de departe ai ajunge, întotdeauna ai sfidat șansele.
Dar chiar și dacă ăsta ar fi apogeul tău în hochei,
gândește-te la câte ți-a oferit deja!
Ai abilități uimitoare, ți-ai făcut prieteni foarte buni,
ai ajuns să petreci o grămadă de timp cu mine.
Nu spune că a fost degeaba!
Te-a făcut cine ești.
Chiar mi-aș dori să pot să cred asta.
Sunt atât de entuziasmat de altă repriză în care mă simt complet inutil și exclus!
Acum știu cum se simte un DVD-player portabil.
Știi ce? Cred că știu unde ți-e locul.
Vino cu mine!
Hei, Morrow! Destul de bine, nu? Mă comport ca un tată autentic.
Vezi? Nachos. Asta e considerată mâncare?
Nu știu.
O să stau aici și o să privesc repriza.
Știi ce? O să mă întorc la locul meu. Ca un tată.
Bună! Îl mai ții minte pe Nick. Îi place radiodifuziunea.
M-am gândit să-l aduc aici, fiindcă și-a rănit glezna.
Nu poate juca în meciul de azi
și m-am gândit că ar putea sta să vadă ce faci.
Clasica rezervă accidentată? N-au putut să-ți injecteze niște cortizon?
Asta am zis și eu!
Nu-ți face griji, fiindcă mereu mi s-a părut
că cea mai bună priveliște a meciului este de aici.
Trage-ți un scaun! Haide!
Jace Cole obține pucul și are loc să marcheze.
Și se poate considera un... Ce? Nu!
Ochește și ratează.
- Jace! - Sunt bine.
Ducks nu pot obține pucul. Canada menține presiunea.
- În sfârșit, Canada marchează. - Bine. E în regulă.
O altă șansă pentru Cole și ratează din nou.
Acesta nu este același Jace Cole din prima repriză.
Morrow pierde pucul.
Și un alt gol canadian!
Evan Morrow nu pare deloc în apele lui.
Greșelile încep să se adune pentru Ducks.
Are loc o luptă la marginea ringului, iar Canada obține pucul.
Avem acțiune non-stop în a doua repriză.
Canada și-a croit drum până în plasă.
Cu acest gol, Canada preia conducerea pentru prima oară în seara asta.
Dnă antrenoare!
N-o să fiu ca tații ăia. Știu că știi ce faci,
așa că n-o să-ți spun că apărarea lor
are lacune. Putem pătrunde cu dribling.
- Bine. Mersi că nu mi-ai spus. - Bine. Mă întorc.
V zburător!
Echipa Canadei atacă cu clasicul V zburător Duck.
Asta e o atitudine pasiv agresivă.
Sfârșitul reprizei a doua. Patru la doi pentru Canada.
Doamne! Bea!
Asta e ultima dată când vom fi atât de varză în repriza a doua,
încât n-o să mai putem reveni în repriza a treia.
- Copii, pe bune! Nu e vorba de o repriză. - Mamă, gata! S-a terminat meciul.
Ești bine? Ai o mică problemă cu zvâcnirea?
Da. Nu știu ce se întâmplă. Cred că s-a întors.
Poate ar trebui să-i ceri ajutor tatălui tău.
Eu o să...
- Bună! - Bună!
Tocmai veneam după tine.
Mă gândeam dacă să intru sau nu.
Da, intră, sigur.
Hei!
Nu sunt supărat. Vreau să știu că ești bine.
A revenit zvâcnirea.
Ba nu.
Te prefaci.
Când chiar aveai zvâcnirea, nu-ți mai puteai controla mușchii.
Nu mai funcționai deloc bine. Eram chiar lângă tine.
Umerii aveau poziția perfectă,
pucul era exact unde îl voiai.
Da. Are dreptate.
- Despre ce? - Pot s-o fac.
Doar că nu știu dacă ar trebui.
Fiindcă, dacă dau tot ce-i mai bun, o să-i pierd pe toți.
Nu o să fii singur.
- O dată Duck, mereu un Duck. - Da. Îți vom fi alături.
Da. Ți-am fost prieteni și când erai varză.
O să-ți fim prieteni și când o să joci bine.
Mersi, echipă. În sfârșit, simt că am descoperit normalitatea,
și nu știu dacă merită să renunț la viață pentru hochei.
Nu merită?
Toată viața m-am uitat la eroii mei cum joacă hochei,
sperând ca într-o zi să pot fi eu acela,
dar nu pot. Sunt plafonat.
Ești acel unu la un milion
și n-o să te las să arunci asta la gunoi.
Poți ajunge acolo.
Știu că o vei face.
O să fiu foarte supărat dacă nu încerci.
În următoarea repriză ieșim pe gheață și o să dau totul din mine
să te fac să dai bine în fața recrutorilor,
ca să vadă ce fel de jucător ești cu adevărat.
Bine. Hai s-o facem!
Dar vreau să fie cineva pe bancă.
Pornim! Bun.
Să-i dăm bătaie!
Ducks la trei. Unu, doi, trei, Ducks!
Încă mai am o cojiță blocată în gât.
Nick, va trebui să continui tu.
- Nu pot face asta. - Trebuie.
Nick Ganz, vă transmit în direct de la demonstrația de vară.
Ducks au avut o repriză secundă dificilă,
dar se pare că sunt motivați și gata de acțiune.
Conduși de numărul 11, Jace Cole, care pare să emane o energie diferită.
- Și canadienii sunt și ei pe teren. - Cred că te descurci, omule.
Dle antrenor T, am văzut că ne-ai împrumutat o schemă în repriza trecută.
Mișto. Dacă ai nevoie de indicații, poți să întrebi.
- Nu dețineți litera V, bine? - Bun, să-i dăm drumul!
Da!
Gol Duck! Al treilea pentru Cole în acest meci. A făcut hat-trick.
Este un hat-trick.
Patru la trei pe tabela de marcaj, dragi ascultători.
S-a schimbat direcția vântului în a treia repriză.
Ducks încă mai au o șansă.
Da!
Jale Cole zvârle pucul în poartă pentru egalarea la patru.
Vreo părere, Rich Eisen? Așa e, nu poți vorbi.
Haide!
Hei, time-out!
Antrenorul T nu pare prea fericit.
- Canadienii și-au folosit time-outul. - Veniți, adunarea!
Ascultați! Până aici!
Cineva trebuie să-l doboare pe puști. Pricepeți?
Nu mă întorc la Winnipeg.
Winnipeg are o scenă culturală foarte activă.
Cu scorul la egalitate de patru puncte, nicio echipă nu-și permite să greșească.
- Jace Cole a scăpat singur. - Du-te!
L-a tras cu crosa!
Nu e corect!
- Da! - Zău așa! A fost un cârlig corect.
Jace Cole pare că încearcă să-și revină,
pentru a executa un penalti posibil câștigător.
Veniți, haideți!
Hei, știu că poți.
Nu, de fapt, tu o să poți. Tu execuți lovitura.
Ce tot zici? Nu, nu pot.
Ba poți. Uite ce e, la naiba cu plafonarea ta, omule!
Execută lovitura!
Nu.
Hei, intră pe teren!
Du-te și câștigă!
Se pare că intră Evan Morrow.
Asta e! Morrow a tras lovitura de pedeapsă!
Ducks câștigă! Victorie Ducks!
Nu.
Da!
Bravo, Evan!
Da!
Încă o demonstrație de vară de neuitat, doamnelor și domnilor.
E frig pe gheață, dar e cald în inima mea, iar mulțimea a luat foc.
Mulțumesc pentru atenție, dragi ascultători. Eu sunt Nick Ganz.
Ai salvat situația, Nick. Ai o carieră de succes înainte.
Mulțumesc. Trebuie să fac analiza meciului.
Frumos ce ai făcut pentru el. Mă bucur că a revenit vechiul Evan.
Da. Mersi.
Bună! Sofi, nu? Te-ai gândit să joci la facultate?
Toată viața.
- Salutare! - Salut! Jace e acolo.
- Nu. Ești Evan Morrow, nu? - Da.
Antrenorul Cole mi te-a lăudat. A spus că ai mare potențial.
Sunt de la un colegiu mic din Wisconsin.
- Sunt interesat. - Poftim cardul meu!
- Să păstrăm legătura! - Mulțumesc.
- Mulțumesc, dle! Mulțumesc mult. - Categoric.
- Chiar o să-mi fie dor de tine. - Și mie, de tine.
N-am mulți prieteni în Alaska, așa că să faci bine să mă vizitezi!
Categoric.
E foarte ușor. Doar un zbor de 11 ore.
Cu o escală în Juneau.
Un autobuz de noapte spre chei. Te întâlnești cu Bon cu hidroavionul.
Când adună destui pasageri și vine mareea, porniți.
Când aterizezi, anunță-mă! Nu la telefon, doar țipă foarte tare!
- Nu e semnal acolo. - Cool!
- Ai auzit? - Ce?
Mă vor șase facultăți.
Asta e ultima oară când te aud cum te lauzi.
Dar dacă e prima oară când auzi ce suntem noi doi?
- Ce? - Frați pe viață.
- Dă-mi una mare, amice! Haide! - Doamne! Bine.
Și tu, frate adevărat!
Încă nu pot să cred că ai dezvăluit că îmi prefăceam zvâcnirea.
- Da. Nu-mi pare rău. - Nici mie.
Mulțumesc.
Tu mă înțelegi așa cum n-o face nimeni.
Îmi va fi dor de tine.
Omule, tu ești cel care se întoarce acasă în rulotă cu ea.
Deci, ce se întâmplă acum? Punem toată vara într-o cutie?
Nu, nu cred că o s-o pun pe aceasta într-o cutie.
Ți-am făcut ceva.
- Poftim? - Da.
Este o brățară de prietenie. Am făcut-o la lucru manual.
Ia te uită!
Nu-ți monitorizează ritmul cardiac sau altele.
Ba cred că da.
Mulțumesc. O ador.
Deci, asta este?
Nu chiar.
Ai numărul meu?
Ultima zi de tabără nu mi-a făcut niciodată asta.
Oameni buni, pleacă autobuzele.
Și încă am vreo 60 de recipiente de apă nerevendicate.
În momentul ăsta deja puteți să mă mințiți și să luați unul.
- Pa, dragilor! - Pa!
Bună!
O să continui să-mi oferi spațiu când ajungem acasă?
Nu, s-a terminat cu asta. O să-ți stau în cap când ajungem.
- Vai de mine! - Glumesc, doar. Sau nu?
Foarte amuzant.
Chestia aia n-are cum să ajungă până în Minnesota.
Clar!
- Bun, hai să mergem! Cum ești? - Bine.
- Da? - Tată, oprește-te!
Maya, ce s-a întâmplat cu tricoul pe care-l dădeai tuturor la semnat?
Nu era un tricou și e exact în locul potrivit.
Mulțumim pentru o vară EPICĂ!
Subtitrarea: Diana Lupu