ENERGIVAMPYR
- Colin, vil du ha en halspastill? - Nei takk.
Colin, Laura vil snakke med deg på kontoret.
Laura? Det som har skjedd, er at de endelig har funnet ut -
- at jeg ikke vet hva dette selskapet gjør.
Jeg skal være helt kul.
Hei, Laura.
Jeg har vurdert ditt...
- Og jeg mener at du... - Nei. Nei!
Du kan ikke gjøre det!
Det ble helt motsatt av det jeg trodde.
Jeg fikk en pokkers forfremmelse. Ikke bra. Jeg tenker på vennene mine.
Nandor, Laszlo og Nadja. Jeg vil ikke miste kompistiden min.
Det er som man sier:
Kollegaer dør, men vampyrromkompiser består.
Vi skal bytte plass på maleriene. Dette var en del av "Guernica".
Jeg skar ut delen jeg er med i. Vi har malerier jeg liker -
- men jeg har stirret på dem i 200 år, så jeg hater dem.
Pablo Picasso, snarere Pablo Pikk-asså.
Det er mitt første skip.
- Det var en skraphaug. - Gjenkjenner du denne?
- Det er vulvaen min. - Sannelig.
- Nandor, du får ikke se! - Slutt å vise den frem, da.
Laszlo, husker du dette?
Portrettet der du påstår at du fant opp portrettbomben.
Det gjorde jeg. Her er jeg. Jeg holder opp to fingre bak et lik.
Han fikk kaninører. Jeg satt der i sju timer.
Jeg gjør det fortsatt, for det er gøy.
-Jeg hater det. - Romkompisene mine.
- Jeg liker geita. - Vi skal ikke henge opp geita!
- Hallo, hvordan står det til her? - Dette angår ikke deg.
Tilbake til ditt underjordiske soverom, takk.
Flytter dere på maleriene?
Jeg er flink med vinkler og å finne bra plasser på vegger.
- Om dere trenger min hjelp... - Det gjør vi ikke, Colin Robinson.
Ok. Apropos nyheter -
- ble jeg forfremmet på jobb, men jeg vet ikke om jeg takker ja.
- Da kan vi ikke omgås like mye. - Du prøver å ta energien vår!
- Slutt! - Ja.
La oss fortsette å sortere. Du kan ta med selvportrettet ditt.
Men det er et portrett av oss alle. Jeg laget det i et regneprogram.
En av de slitsomme tingene med å være energivampyr -
- er at selv når man er ærlig -
- og kanskje vil ha litt oppmuntring eller støtte -
- tror folk at man tømmer livskraften deres.
De må forstå at jeg ikke lever for å tømme, jeg tømmer for å leve.
Men det er tøft for dem.
Jeg er sjefen. Jeg har en assistent. Joanna.
- Hei, Joanna. - Hei, Mr. Robinson.
Colin Robinson. Kan du lage en kopi til meg?
Ja visst, av hva da?
Den der.
Jeg følger med. Jobb mer.
Jeg er nervøs for sjefsrollen.
Men jeg har funnet ut hva selskapet gjør.
Vi designer og selger lekeplasser.
Eller så var det landminer. En av de to.
Jeg må holde min første presentasjon. Menneske. Menneske. Hallo!
Vi kan se en liten økning, men vi har holdt et platå...
Ok... Jeg antar at projektoren ville ta kaffepause.
Vi er tilbake!
Jeg er klar for nærbildet. Da så.
Så dere det? De lyttet til meg, for jeg er sjefen. De måtte lytte.
Dette kan fungere.
Det viktige er at vi gir hundre prosent.
Bortsett fra hvis vi donerer blod.
Rapperne har kanskje et poeng i at det er kult å være sjef.
Dette er bare en forsmak -
- på den større presentasjonen jeg skal starte.
Jeg føler meg like mektig som tusen cowboyer.
Hei, Dirk.
Ikke sitt på den. Dominic og Dan satt på den og ødela den.
Jeg var redd for at sjefrollen ville ta meg vekk fra romkompisene mine-
-men de behandler meg som en under- ordnet. På jobb er jeg overordnet.
Hei, Dan. Snu deg til venstre.
Tøm ved behov.
Jeg ba deg komme inn for en improvisert evaluering.
Hvis du var et tre, hva slags ville du være?
- Et lønnetre. - Så interessant.
Du kan gå tilbake til avlukket ditt -
- og skriv en avhandling på 2000 ord om hvorfor du vil være et lønnetre.
Arnie, ikke plag Joanna. Hun er min assistent.
Tyler, det er Colin Robinson, sjefen din. Kom hit.
Forsiktig med nakenbildet mitt. Hvor holder du hånden?!
- Hvordan våger du! - Ikke rør min kones fyldige...
- ...men faste bak. - Takk, kjære.
Ok. Er du på kontoret nå? Hvor langt fra kontoret er du?
Hei, Colin Robinson.
- Hvordan var det å være sjef? - Som om du bryr deg.
- Hvor langt unna er du? - Hva er det med Colin Robinson?
Han griper alltid sjansen til å fortelle om sine kjedelige dager.
- Han er uberegnelig. - Nei, det er han ikke.
Han kommer praktisk talt med bruksanvisninger.
- Kan du komme til kontoret? - Colin Robinson?
Har du lyst til å velge et maleri å henge opp?
Vent. Nei, jeg har telefonsamtaler.
Men jeg har alltid likt dette.
- Hva? - Jøss.
- Hvordan gjør han det? - Kan du dra dit?
For et vakkert landskap. Hvorfor har jeg ikke sett det før?
Det passer uansett ikke inn her. Vi gir det til et barnehjem.
Det ser ut som landsbyen som jeg vokste opp i.
- Og den brenner. - Får jeg se nærmere?
Jeg har hørt om invasjonen.
Flere hundre år før jeg ble født, ble det sagt at min landsby var spesiell.
Vannet var som honning. Urinen var som rosenvann man kunne drikke.
Da man drakk det, ville man danse.
Det var et fint sted som ble ødelagt av en grusom hær.
De sparte bare de dummeste folkene i landsbyen -
- og alle barna deres ble feil. Vi glemmer aldri det slaget.
Det blåste godt, og lederen for hæren -
- sto oppe på en klippe. Han ropte: "Dere glemmer aldri navnet mitt!"
"Det er..."
Vi hørte ikke navnet, men nå vet jeg at det var Nandor den nådeløs.
Min motbydelige huskompis! Hvorfor har du aldri sagt noe?
Alle mennene i landsbyen er én meter høye på grunn av næringsmangel.
Han er som en kjempe!
Så mye ødeleggelse for min huskompis' hånd! Din feiging!
- Kanskje det ikke er din landsby. - Det er vårt flagg som brenner!
Hvem som helst kan ha plyndret dere. Vi vet ikke sikkert at det var meg.
Ja, vi kan ikke bevise at det var ham.
Hvorfor sitter en persisk Frank Zappa til hest, da?
- Ja, det er ham. - Det var mange landsbyer.
Så mye plyndring, jeg... Hva er det der?
- Guillermo, stopp henne! - Jævla Nandor!
Det begynner.
Nandor, jeg skal drepe deg! Jeg river ut alle hårene på kroppen din!
Jeg skal rive ham i filler og lage en kjole av det.
- Slipp meg! - Nei, kjære.
- Ro deg. Du er drapslysten. - Jeg viser den til familien hans.
"Dette er deres sønn, og han er kjolen min."
Guillermo, vær skjoldet mitt!
Vi har snakket om dette. Du skal støtte meg når jeg vil drepe!
- Ikke akkurat nå. - Takk.
Slipp, Laszlo!
- Hallo? Er det noen der? -Ja, vi ringer fra...
Dette er Colin Robinson fra Staten Island-kontoret.
Kom noen inn? Det pep.
- Hørte dere pipet? -Dette er Dylan Paul...
Vi hørte pipet her.
-Ja, vi er her, Colin. - Fint, dere er med.
-Jeg skal sette i gang. - Staten Island-kontoret.
-Vi er her. - Bra, sett i gang.
-Ja, til Sigourney-Otis-prosjektet... - Hvordan var helgen?
Jo mer jeg tømmer, desto mer trenger jeg.
Jeg har aldri følt meg så levende.
Jeg forandres. Jeg blir noe nytt og sterkere.
Jeg trenger ikke å plapre for å tømme noen.
Det holder med én setning. Deilig med helg.
Klokka er fem et sted.
Dan...
Jobber du eller sløver du?
Står til?
Og jeg blir sterkere for hvert sekund som går.
Jeg tror at Nandor ber om unnskyldning. Eller hva, herre?
- Ja... - Hvorfor ber du ikke om unnskyldning?
Tårene fra barndommen min -
- vanner hagen som utgjør din pompøse myte!
Nadja er sint fordi jeg ødela hennes landsby.
Jeg vil bare si: "Ro deg ned, Nadja. Det var 200 år før du ble født."
Jeg husker knapt hva som skjedde. Og jeg var veldig full.
Det var bare 200 menn som hadde det gøy.
Ok, du har rett.
- Beklager at jeg gjorde jobben min. - Din feiging!
Jeg var en plyndrer, og jeg plyndret.
- Si noe til ham! - Det er ham.
Det er Colin Robinson. Han vender dere mot hverandre.
Håret hans vokser, og han tømmer oss.
Det er ikke som vanlig. Det er en megatømming.
-Jeg har det beste håret. -Har du? Har du sett mitt?
- Jeg glemte noe på rommet. -Du har hundehår.
-Du har ingen lag. Han har mange! - Å ja, jeg kan fly nå.
Det er bare lag, din dritt.
- Colin Robinson har blitt for mektig. - Jeg orker knapt å snakke.
- Hvor er Laszlo? - Bak deg.
Han er i dvale for å spare energi.
Jeg vil ikke si det, men det er et nødstilfelle, så jeg sier det.
Vi spiser Guillermo.
Nadja har rett. Det er den eneste måten. Guillermo.
Kom hit og legg halsen din i munnen min.
Nei, da må du reise deg, for det kan jeg ikke.
Nadja, dette er din feil. Du lot Colin Robinson bo hos oss.
Nei, det var Laszlo som inviterte ham.
Nei, han fulgte med huset.
Nei, jeg orker ikke.
Se på oss. Vi er ynkelige! Slutt å filme oss!
Kamera to, kom hit og legg halsen din i munnen min.
Colin Robinson har nylig fått fryktelig mye makt.
Han trenger bare å gå inn i huset. Håpet er ute.
Men vi har en plan. Distraher Colin Robinson-
-og ødelegg kontoroverherrene som ga ham denne makten.
Jeg må få ham til å lage lister. Da kan vi flykte. Han elsker lister.
- Hei, Colin Robinson. - Hva vil du? Jeg er opptatt.
- Hvor har du vært? Vi har savnet deg. - Som om dere bryr dere.
De eneste som bryr seg, er vennene mine på jobb.
De lytter fordi de må.
Jeg vil vite mer om dem. Hva heter de?
To av dem heter Dan og Arnie.
Jamie er der selv om han ikke jobber på kontoret.
Kom tilbake, jeg er ikke ferdig. Vi har diabetikeren Dave.
Jeg kaller Ellie Phoebe for å irritere henne -
- og så har vi Ben og en Ben til.
Jeg kaller ham Balsam-Ben, for han liker skuespilleren Martin Balsam.
Det er ikke fordi han bruker balsam.
Så har vi personalavdelingen.
- Hva er planen? - Vi løper vår vei.
Hvorfor går vi ikke vår vei?
Jeg lyttet så lenge jeg kunne, men han er så sterk...
- Hva er det? - Ingenting, kjære.
- Ansiktene deres! - Kom og sett deg hos meg.
Vi kan dø sammen.
- Det er bedre om du kommer hit. - Drit i det.
Siden vi dør snart, har jeg noe å tilstå.
- Husker dere vampyrene... - Guillermo.
- Du kan tilstå når jeg er død. - Ja, herre.
Hei, gjeng.
Kan han drikke med bare sinnet sitt?
Hvorfor gjør du dette mot oss?
Vi er dine eneste venner. Hvorfor utsetter du oss for dette?
Venner? Ignorerer man vennen sin -
- når han forteller om en stor forfremmelse på jobb -
- som han skulle takke nei til for å omgås vennene sine?
Anklager man vennen sin for å tømme dem...
- Flykt, Guillermo. - Redd deg selv.
- Hei, Guillermo. - Nei...
- Står til, Guillermo? - Nei...
Hei sann! Hei sann! Hei sann!
- Hva er dette for noe dritt? - Å nei, det er flere...
Jeg trenger ikke venner som dere lenger.
Jeg trenger bare meg selv. Jeg er min egen venn.
- Colinatoren. - C-mannen.
- Vis nåde, Colin Robinson. - Nåde? Så morsomt.
Viste du... Vent.
Du sa "C-mannen", det høres ikke så bra ut.
- Det står for "Colin"... - Jeg fikser det.
Spiller det noen rolle? Det er kult.
Det spiller en rolle. Det er ikke kult.
Men hvorfor spiller det en rolle?
Skal vi holde et privat møte?
- Jeg sjekker kalenderen. - C-mannens er åpen.
Ikke si "C-mannen".
- Hva skal vi diskutere? - Navnene.
Du mener nok kallenavn.
Colin-kopiene tømmer hverandres energi.
- Nei, tittel. - Jeg foretrekker "betegnelse".
Sobriquet? Det heter det på fransk.
- Hva betyr det? - Kallenavn...
Å nei, de kjedet hverandre til døde.
- Så trist. - La det så være.
Colin Robinson multipliserte seg og kjedet seg selv til døde.
Vi bærer ut alle Coliner for å begrave dem.
Ingen fare. Jeg holder hånden din. Det er fint der nede.
Vi skal vise dem respekt.
Vi har reist hit i kveld fra huset vårt til hagen vår -
- for å ta farvel med Colin Robinson, Colin Robinson og C-mannen.
Vi gir dem hans favorittdel av gjerdet.
- Han elsket det gjerdet. - Han sto der noen ganger.
Colin Robinson, da du snakket med meg om sjøslag på 1800-tallet -
- ble jeg faktisk interessert. Jeg sa ingenting -
- for da hadde du sluttet, og det ville jeg ikke.
Colin Robinson døde i jakten på mer makt -
- og herredømme over arbeidsstedet sitt.
Takk, Nandor. Det var vakkert sagt.
Iblant når jeg og Laszlo kranglet som elskere gjør -
- sto Colin ved døra, og jeg sa: "Hold kjeft."
Så var han ofte en god, stille lytter.
Vi begraver dette med deg. Du elsket det, og vi hatet det.
Han får noe han liker, og vi slipper noe vi misliker.
Fint gjort. For faen!
Jeg lurte dere. Jeg lever. Jeg ville bare høre minnetalen.
Jeg visste at dere likte meg.
Jeg innrømmer at det var en omvei, men det fungerte.
De andre to, da?
Kom, karer. Kom.
De er visst døde.
- Døde? - Vi må feire.
- Dette er stunder å nyte. - Fortsett å grave.
Jeg ser til at de er døde.
Hei! Colin Robinson, jeg er ny her.
Min forrige arbeidsplass står nå på konkursens rand.
Jeg tømte dem så mye at ingenting ble gjort.
Så jeg er her for å finne et nytt arbeidssted.
Her kommer den nye fyren.
Det drypper her. Jeg kaller dere "sumpfolket".
Jeg er ikke offisielt ansatt.
Jeg prøver å finne avlukket mitt. Jeg finner det ikke.
Vi blir cellekamerater. Håper at det ikke ligner fengsel for mye.
Liker du konservativ radio?
Jeg finner et tomt avlukke og slår meg ned her i noen år.
Jeg er som en parasittveps blant alle de dumme arbeidsbiene.
Min ektemann Laszlo har brukt sine kunstneriske talenter -
- til å fikse maleriet på en måte så vi begge blir fornøyde.
- Du malte klokketårnet! - Ja. Og der er du.
- På en høyballe. - Med puppene fremme?
- Hva gjorde du her? - Jeg erstattet deg med meg.
Jeg galopperer mot min kone for å elske med henne.
- Hvor er jeg? - Der. Dårlig hell, gamle gutt.
- Uhøflig. - Det var uhøflig av deg...
...å brenne ned min families landsby.
Tekst: Kay Morten Magelie www.sdimedia.com