NETFLIX ȘI LEGENDARY PICTURES PREZINTĂ
De unde să încep?
ANGLIA
EU LA ZERO ANI
Mai întâi trebuie să știți că mama m-a numit Enola.
A insistat chiar!
Enola...
Enola.
Știu că e un nume ciudat,
dar mamei îi plac jocurile de cuvinte.
- Pe locuri. - Fiți gata.
Start!
Iar Enola scris invers înseamnă
„singură”.
SINGURĂ
Da!
Îmi spunea mereu…
O să te descurci de minune singură, Enola.
Și totuși eram mereu împreună.
- Nu. - Ba da!
Tata a murit când eram mică.
Nu prea mi-l amintesc.
Cei doi frați ai mei au plecat de acasă la scurt timp.
Nici pe ei nu mi-i prea amintesc.
Așa că am rămas doar noi două
și era minunat.
Nu era o mamă obișnuită.
Nu m-a învățat să fac coliere din scoici sau să brodez.
Noi făceam alte lucruri.
Lectură,
experimente științifice,
sport,
tot felul de exerciții,
atât fizice...
cât și mentale.
Mama zicea că la Ferndell eram libere să facem orice…
Scuze, bunicule.
...și să fim cine vrem.
Ea era toată lumea mea.
Dar ea nu îmi împărtășea totul.
În încheiere, doamnelor, ce alegem?
Bankmen met,
entangle herb,
sau Ellie Houseman.
- De acord ? - Da.
- Cred că da.
Ellie Houseman.
Desigur.
Mama credea că intimitatea e de mare preț,
dar și cel mai des încălcată.
Al doilea lucru pe care trebuie să-l știți:
acum o săptămână, în dimineața zilei în care împlineam 16 ani,
m-am trezit...
Mamă?
...ca să aflu că mama lipsea.
Părăsise Ferndell Hall, casa noastră,
în timpul nopții.
Mamă?
Și nu s-a mai întors.
A lăsat
doar darurile pe care mi le-a dat dna Lane la ceai.
LIMBAJUL FLORILOR
Ce mai daruri!
Uite, pe ăsta l-a făcut chiar ea.
FOLOSEȘTE ACESTE DARURI CU ÎNȚELEPCIUNE
Eram fericite.
Nu-i așa, dnă Lane?
N-ar fi trebuit să-mi dea ea darurile?
Al treilea lucru de știut,
poate unii dintre voi l-au ghicit deja,
ciclismul nu e printre punctele mele forte,
dar dacă te grăbești undeva, faci ce e nevoie.
Al patrulea lucru de știut,
mă duc să-mi întâmpin frații,
Mycroft și Sherlock,
nume care, invers, se scriu
Tforcym, respectiv Kcolrehs.
Poate n-ar trebui să insist pe ideea cu „singură”.
- Mulțumesc. - Da.
Sherlock Holmes.
TÂNĂR DETECTIV REZOLVĂ CAZUL
Celebrul detectiv, savant, chimist,
violonist virtuoz,
trăgător de elită,
spadasin, luptător cu bețe,
pugilist,
gânditor deductiv genial.
Fratele meu genial.
El va avea răspunsurile.
Dl Holmes?
Și... Dl Holmes?
Da.
M-ați chemat?
Ați trimis o telegramă...
să ne întâlnim aici.
Și al cincilea lucru de știut,
nu m-au văzut de ceva vreme.
Enola.
Doamne!
Uită-te la tine!
Arăți îngrozitor.
Unde-ți sunt pălăria și mănușile?
Am avut o pălărie.
Mă mănâncă capul de la ea. Mănuși nu am.
Nu are mănuși?
E clar că nu, Mycroft.
Nu după tine am trimis, prostuțo. Am trimis după trăsură.
- Măcar ai adus-o? - Trăsura?
Da.
Ce trăsură ați vrea? Mă gândesc la câteva...
Trăsura pentru care plătesc.
Sigur.
Cred că ne confundați cu altă familie.
Băiete, adu-ne o trăsură.
Repede!
Ce...
Doamne, uite în ce stare e casa.
Nu e minunată?
Ce naiba a făcut?
Domnilor, bine ați venit acasă!
A trecut ceva vreme.
Ce e asta?
Tenis?
Mama zice că încep să mă pricep.
Partida e încheiată.
Ea unde naiba e?
Aș spune că merge bine, nu-i așa?
Patul n-a fost făcut.
- Crizanteme. - Hainele nu au fost puse la loc.
- Călin și morcov sălbatic. - Gata cu blestematele alea de flori!
N-a fost nimic necurat.
- Cum? Ești sigur? - Creioanele ei de desen
sunt pe terminate.
Evident, a decis să nu cumpere altele.
Victimele unei răpiri își planifică rareori propria dispariție.
N-avea să se întoarcă
și și-a ascuns perfect intențiile.
Sunt vești bune, nu?
Nu și dacă aștepți să se întoarcă.
Dumnezeule mare! Feminism.
Poate era nebună sau senilă.
Nebunie în familia noastră? Mă îndoiesc.
A plecat fără să lase niciun indiciu, de aici deduc
că știa bine ce face.
O nebună nu putea întocmi conturile pe care mi le trimitea de zece ani.
Perfect clare și ordonate,
detalii despre o baie
- Care nu există. - ...și un closet...
- La fel. - ...măriri de salarii
pentru valeți, cameriste, bucătărese,
- grădinari, ajutoare... - Înțelegeți deja.
...pentru Enola, profesoară de muzică,
instructor de dans, guvernantă.
Enola, măcar ai avut guvernantă?
N-ar vrea să intrați aici.
E camera ei privată.
Spune-mi, măcar s-a ocupat de educația ta?
Punea preț pe educație.
M-a învățat chiar ea.
M-a pus să citesc toate cărțile din bibliotecă.
Shakespeare, Locke
și enciclopedia,
Thackeray și eseurile lui Mary Wollstonecraft.
Și am făcut-o pe cont propriu.
Ca să învăț.
Mama a zis că așa devin o tânără...
femeie.
Asta voia ea să devii?
- Mycroft! - Ce?
Nu știu ce voia ea să devin.
Și pe mine m-a părăsit.
Se va întoarce, nu, Sherlock?
Nu-i așa?
Ce pune la cale, Sherlock?
E prea bătrână ca să se mărite, nu știu să fi avut pasiuni sau ambiții.
Trebuia doar să-i asigure Enolei o viață decentă
și să-și trăiască cu demnitate anii ce i-au mai rămas.
Asta e casa mea, nu a ei. E casa mea de când a murit tata.
A cerut 16 ani ca s-o crească aici pe Enola.
I-am dat. Pentru asta merit să fiu jefuit?
Nu eu sunt ticălosul aici.
Poate avea nevoie de bani.
Evident, ție nu-ți lipsesc. Ți-a tăiat guvernul din salariu?
Nimic nu se schimbă, nu-i așa? Nimic nu se schimbă.
Nu ne vedem luni întregi, apoi apari din senin,
fără nicio grijă și mă condamni cu remarci șugubețe.
- Doar întreb. - Judeci.
Judeci, deși tu nu ți-ai asumat nicio responsabilitate.
Nu te-a interesat niciodată familia asta.
Nu vreau să te judec.
După cum văd eu, avem două probleme.
Unu: să găsim un internat
dispus s-o accepte pe Enola
ca să nu fie o ratată desăvârșită în lumea asta.
Asta sunt pe cale s-o rezolv...
cu ajutorul unei vechi prietene.
Și doi: s-o găsim pe mama.
Prima e problema mea, pe a doua o consider a ta.
Draga mea!
Dă-mi voie.
Un automobil! Încântător, dră Harrison!
Sunt educatoare, dle Holmes.
Țin pasul cu vremurile.
Poate Enola preferă să stea aici.
Ai putea angaja o guvernantă.
Are nevoie de o mână fermă, Sherlock.
Unde e?
E înăuntru, deși trebuie să te avertizez,
e neinstruită.
O să vedem imediat.
Trebuie să învețe totul de la zero.
Stai dreaptă, fato!
Așa e mai bine.
În lipsa mamei,
e pupila mea, nu a ta.
Talie: 61 cm.
- Piept: 84 cm. - E prea puțin.
E foarte bine.
Șolduri: 89 cm.
Ce dezamăgire!
Va trebui să folosim umplutură.
O femeie sălbatică și periculoasă a crescut un copil sălbatic.
Pare inteligentă.
Șoldurile ajută la funcționarea picioarelor, nu?
Ce nevoie au să fie mărite?
Mai ai și limba ascuțită, nu? O să-mi placă.
Mie n-o să-mi placă să fiu încătușată în hainele astea ridicole.
Hainele astea nu vor încătușa.
Ele vor elibera.
Vei putea să te integrezi în societate, să te bucuri de numeroasele ei plăceri.
Să trezești interes, să atragi.
Cu ajutorul drei Harrison, o vom face acceptabilă pentru societate.
Tata s-ar întoarce în mormânt.
La școala mea,
vei învăța să fii o domnișoară
și îți vei face mulți prieteni noi.
Nu am nevoie de prieteni. Îmi țin singură companie.
Needucată, îmbrăcată prost,
o sălbăticiune fără maniere.
Nu am nevoie să merg la școala ta ridicolă.
Nu! Te rog, nu-mi face asta.
Lasă-mă să rămân aici. Aici sunt fericită.
Ești deja domnișoară, Enola. Ai nevoie de educație.
Testează-mă la orice crezi că trebuie să știu
- pentru a fi acceptată. - Dacă te-ar fi educat bine,
n-ai sta în neglijeu în fața mea.
Așa cum ești, n-ai nicio șansă să-ți găsești soț.
Nu vreau un soț!
Educația trebuie să-ți scoată și ideea asta din cap.
Sherlock.
- Nu-l lăsa să-mi facă asta. - Ești pupila lui.
Fă-mă pupila ta.
Călăuzește-mă. Învață-mă.
- Pentru el sunt o pacoste. Tu... - Enola!
Îmi pare rău.
Nu pot să fac nimic.
Nici când a fost crud cu mama n-ai putut să faci nimic.
Nu e periculoasă.
A fost și este remarcabilă.
Și dacă încă nu vedeți asta, să vă fie rușine amândurora.
Atât de remarcabilă, încât te-a lăsat în grija mea.
Am avut o discuție minunată, nu?
Îmi dau seama că vom fi prietene bune.
Dră Harrison, vă sunt recunoscător pentru bunătate.
Dle Holmes,
sunt onorată.
O voi aduce mâine chiar eu.
Dumneavoastră?
Bine.
Și eu desenez.
Gândesc mai bine,
îmi limpezesc gândurile.
Și pentru mine e la fel.
O caricatură.
E mai bine să n-o vadă Mycroft.
- Ai de gând să rămâi acolo? - Voiam intimitate.
Când te-am văzut ultima dată, erai mică și timidă,
cu un con de pin învelit în lână.
Îl trăgeai după tine.
Îi spuneai Dash.
Știai că regina Victoria avea un câine Cavalier King Charles
numit Dash, voiai să ai și tu unul.
Nu te lăsai convinsă să-ți pui pantaloni.
Fundul tău era mereu gol.
Cred că asta e tot ce-mi amintesc.
Mulțumesc.
Te rog să uiți totul.
Un con de pin numit Dash?
Sună ridicol.
Tata alerga după tine strigând:
„Scoate câinele ăla afurisit din casa mea!”
De ce n-ai venit pe-aici?
Am fost ocupat.
De ce nu ne-ai scris?
Ți-ar fi păsat de scrisorile mele?
Am decupat din ziare tot ce am găsit despre cazurile tale.
Sunt flatat.
A fost nevoie să dispară mama ca să vii acasă.
A vrut să plece.
Nu se mai întoarce.
Nu.
Adevărul e că mama a avut mereu un motiv pentru orice.
Felul ei de a face lucrurile.
Astfel de mistere îți dau cea mai mare satisfacție când le dezlegi.
Nu vreau un mister, Sherlock.
Vreau ca mama să fie aici și viața mea să fie cum era.
Ești tulburată.
E de înțeles,
dar inutil.
Caută ce există,
nu ce vrei tu să existe.
În curând vei afla adevărul.
„Felul ei de a face lucrurile...”
Uite, pe asta a făcut-o ea.
„Singură."
E numele meu.
M... Z...
A...
C.
Încearcă invers.
Aveți răbdare.
„Crizanteme…
între caută…
Enola.”
„CAUTĂ ÎNTRE CRIZANTEMELE MELE.”
Am înțeles, mamă.
Crizanteme, crizanteme…
„Dăruirea de crizanteme indică atașamentul față de familie
și, implicit, afecțiunea.”
„Crizantemele mele.”
Nu cele pe care le-a cumpărat.
Cele pe care le-a pictat.
ENOLA
Bani. Trebuie să fi lăsat un mesaj.
„Viitorul e în mâinile noastre.”
Care viitor?
Ai în fața ta două căi, Enola.
Calea ta...
sau calea pe care ți-o aleg alții.
„Viitorul e în mâinile noastre.”
S. HOLMES
Mama a reușit să dispară de la Ferndell, iar eu trebuie să fac la fel,
chiar în hainele în care a crescut Sherlock.
E o stratagemă necesară.
Începusem s-o stăpânesc.
Prima fază a planului e îndeplinită.
Te voi găsi, mamă.
Jocul a început.
ÎN CĂUTAREA MAMEI
FAZA 1
FAZA 2
Evident, nu puteam merge la gara din oraș,
așa că am ales un alt tren.
Cu frații mei pe urmele mele, nu se știe pe unde caută.
Nici urmă de el, domnule.
Vreau garanția că fiul meu nu este...
Nu e în trenul ăsta.
Bineînțeles că e în tren! Nu ați căutat cum trebuie.
Domnule, polițiștii mei au căutat în fiecare colțișor.
- Dragul meu, poate ar trebui... - Tăcere, mamă.
Trăsura l-a lăsat aici azi-dimineață. Trebuie să fie pe-aici.
Nici măcar nu știm dacă dragul de el e în tren.
Îmi pare rău. Atâta tevatură!
Trenul trebuie să plece.
Suntem în întârziere.
- Nu înțelegi. E vorba de fiul meu. - Trenul pleacă acum.
Nu lăsa trenul să plece fără toți pasagerii!
- Toată lumea la bord! - Insist!
Enola! E timpul să mergem!
Enola, trăsura așteaptă!
Enola?
Sherlock!
Bună!
- Te rog să ieși din compartiment. - Nu pot.
Mă ascund.
N-a fost ușor. Am plătit un hamal să mă bage acolo și să mă urce în tren.
Foarte îndrăzneț.
Ieși imediat din compartiment!
Ești...
un domn cu un aspect ciudat.
Crezi că tu arăți normal?
Nu ești băiat.
Aș putea să fiu.
- Cine ești? - Ce ești?
Sunt vicontele Tewkesbury,
marchiz de Basilwether.
Ești un neghiob.
Te anunț că am reușit o evadare foarte îndrăzneață...
N-ai evadat deloc. Un bărbat cu pălărie maro
se află în tren și te caută, iar când te va găsi,
va crede că te-am ajutat să te ascunzi și voi fi în pericol.
De aceea te rog să ieși din compartiment.
Parcă îl aud pe unchiul meu.
L-am lăsat în gară.
Sigur că e în tren. Nu ai căutat cum trebuie.
Și el face pe șeful.
I-am lăsat pe toți: pe mama, pe bunica.
Dar sunt bine. Sunt liber.
Bine.
Atunci ieși din compartiment.
Un bărbat cu pălărie maro?
Va fi în regulă.
DUPĂ 37 DE SECUNDE
- Vine! - Desigur.
- Verifică fiecare vagon. - Minunat.
Trebuie să mă ajuți.
- Nu m-a văzut. - Te-a văzut.
Așa că, îți doresc o zi bună,
viconte Tewkesbury, marchiz de Basilwether.
Chiar îmi amintești de unchiul meu. Ai aceeași privire.
Aici erați, domnule!
Creează o imagine așa cum vrei tu.
Nu te lăsa influențată de nimeni.
Mai ales de bărbați!
Ajutor!
Să mă ajute cineva!
Cine e? Voia să mă omoare!
Nu vreau să mor în tren.
Nici eu. Până să te cunosc, nu eram în pericol.
- Unde mergem? - Încă nu știu. Mă gândesc.
Mii de scuze.
- Am făcut bine că am venit pe-aici? - Ai tu o idee mai bună?
Ai încredere în mine?
Nu!
Dacă alegem momentul perfect,
- îl putem lăsa aici. - Ce moment?
Ascultă, Tewkesbury.
Avem două opțiuni.
În care dintre ele nu mor?
În asta!
Faci teribil de multă gălăgie.
Se pare că să fii aruncat din tren
doare mai tare decât te-ai aștepta.
Și am pierdut un nasture.
Acum le-am pierdut pe amândouă.
Presupun că nu se știe unde a plecat, dnă Lane.
Nu, i-au găsit bicicleta.
Plasată să indice direcția greșită.
Nu e așa de amuzant cum pare, domnule Sherlock.
Are agerimea dv.
Nu pot să țin pasul cu ea, cum era și cu dv, dar...
- Da? - Nu știe nimic despre lumea asta.
Trebuie să recunosc că sunt foarte îngrijorată pentru ea.
Mycroft o va găsi.
Mycroft nu are darul dumneavoastră.
Și al ei.
Un lucru ce-i provoacă amărăciune
și care a dus la această harababură.
Enola e specială.
Are o inimă atât de bună.
Mi-a lăsat și bani pe noptieră.
Bani?
Ați abandonat-o deja o dată, dle.
Vă cer să nu o abandonați din nou.
Știi că mi-ai distrus faza a treia din plan?
Ce fază?
Cine naiba ești?
Am văzut moartea cu ochii împreună,
merit măcar un nume.
Enola Holmes.
Holmes... Ca Sherlock?
Sunt sub acoperire, așa că uită informația asta.
- Lucrezi pentru el sub acoperire? - Nu, mă ascund de el.
- De aceea ești îmbrăcată în băiat. - De aceea nu vei sufla o vorbă.
Și?
Ce?
Mulțumesc?
Ar trebui să-mi mulțumești.
Pentru ce?
Trebuie să ne gândim unde dormim.
Trebuie să ne gândim ce mâncăm.
Nu avem nimic de mâncare.
Sigur că avem.
Arctium lappa, îl știi ca brusture.
Foarte gustos.
Apoi mai avem Trifolium.
Trifoi.
Și asta e...
Da, știam!
Ciuperci!
Agaricus lanipes.
Prințesa.
Delicioasă.
Dacă poți să faci un foc,
pot să pregătesc un ospăț.
Bine.
Nu sunt chiar un nătărău.
M-am mai gândit. Trebuie să te deghizezi puțin.
- Cât de atașat ești de freză? - Nu mi-a plăcut niciodată.
Îl tai cu cuțitul. Normal.
Cine te-a învățat să-l ascuți așa?
Mama.
Mama ta e foarte diferită de a mea.
- Cine te-a învățat despre ierburi? - Tata.
Eu nu mi-am cunoscut tatăl.
Și tatăl meu e mort.
Îmi pare rău.
De ce ai fugit de acasă?
Nu voiam să merg la școala de domnișoare a drei Harrison.
Tu?
Păi...
culegeam ciuperci și s-a rupt o cracă deasupra mea.
M-ar fi strivit, dar am reușit să mă feresc
și mi-am dat seama…
Ce?
- O să râzi. - N-o să râd.
Mi-a trecut viața prin fața ochilor.
Urma să-mi ocup locul în Camera Lorzilor.
Aveam tot felul de idei pentru dezvoltarea moșiei.
Dar familia a decis să mă trimită în armată,
apoi în străinătate, la fel ca unchiul meu.
Mi-am dat seama că mi-e teamă
că îmi voi detesta fiecare secundă din viață.
De ce aș râde?
- Nu ți se pare jalnic? - Nu.
De ce voiau să te trimită la școala de domnișoare?
Dimineață, să ne mișcăm repede.
Omul cu pălărie va fi pe-aproape...
Unde mergi? Eu merg la...
Londra.
Păi...
rămânem... împreună?
Dacă vrei.
Nu.
Ajungem la Londra și fiecare o ia pe drumul lui. Ne-am înțeles?
Am înțeles.
Absolut. Cu desăvârșire.
Trebuie să fii atât de brutală cu părul?
Da.
Normal că spui asta.
- Aici ne despărțim? - Da.
În cazul ăsta, mulțumesc, Enola Holmes, că m-ai ajutat.
Trebuia să uiți numele ăsta.
Va trebui să-ți găsești alt nume.
Se va descurca.
Londra:
inima fremătândă a Angliei.
Mama e pe-aici pe undeva
și, deși m-a pregătit pentru multe lucruri...
Ai destul timp să cunoști lumea.
O să aibă timp să te rănească.
...lumea largă n-a fost unul dintre ele.
Și totuși, iată-mă aici, în inima civilizației.
Lumea înaltei societăți...
Dă-te din drum, băiete!
...a muzicii,
a literaturii...
Lorzii dezbat legea reformei! Cazul marchizului dispărut!
...și a celor mai fine lucruri.
Un șiling bucata!
DISPĂRUT - VICONTE TEWKESBURY RECOMPENSĂ 50 £
Trebuie să recunosc, Londra nu e chiar cum mi-am imaginat.
Oamenii sunt mult mai... agitați decât la țară.
Fără această reformă, țara asta nu e a noastră, e a lor.
Trebuie să facem o petiție către Lorzi.
Trebuie s-o facem nu doar pentru noi, ci și pentru copiii noștri!
Votați pentru schimbare!
Deci, dacă e să mă integrez și să nu mă găsească frații mei,
va trebui să devin ceva...
neașteptat.
Asta e șansa noastră! Cereți votul!
Vot pentru toți!
LEGEA REFORMEI LORZII ÎN FAȚA VOTULUI CRUCIAL
Nimeni în trenuri,
nimeni pe bărci,
nimeni nicăieri.
Fata a dispărut pur și simplu.
Desigur, nu ajută
că Anglia e brusc obsedată de acest marchiz ridicol.
Domnule?
- Un cherry, te rog. - Desigur.
Nu ți s-a oferit, nu?
Ce?
Cazul marchizului.
Îl știam pe tatăl lui, genul ăla insuportabil.
Liberal, dar valorează o avere.
Mi s-a oferit, dar l-am refuzat.
Sunt mai preocupat de altceva.
- S-o găsești pe mama? - S-o găsesc pe sora noastră.
Nu.
Am fost clar, treaba ta e s-o găsești pe mama.
O caut și pe ea, așa cum o face și Enola, fără îndoială.
- Până acum nu ți-a păsat de ea. - Are doar 16 ani.
Nu ai dat numele nostru pentru căutare.
Sigur că nu.
Nici eu nu vreau să se bage nimeni în treburile noastre.
Nu-ți face griji, frate.
Poate că ne-a scăpat deocamdată,
dar i-am pus pe cei mai buni polițiști
să caute un copil cu semnalmentele ei.
O vor găsi pe prostuța aia și ne-o vor aduce înapoi.
Reformă.
Dumnezeu să ne ajute. Țara numai de asta nu are nevoie,
de mai mulți alegători needucați.
Anglia se duce de râpă.
De ce-i trebuie așa ceva unui băiat ca tine?
Dați-mi și un corset cu oase de balenă.
În niciun caz nu-ți dau așa ceva.
E un magazin respectabil.
- Atunci îl voi respecta. - Nu prea pare.
După cum miroși, îmi vine greu să cred.
Și...
Aveți un loc în care să mă îmbrac?
În spate.
Corsetul: un simbol al represiunii pentru cele obligate să-l poarte.
Dar eu am ales să-l port,
iar întăriturile pentru bust și șolduri
vor ascunde averea pe care mi-a lăsat-o mama.
Și, totodată,
mă vor face să arăt, complet neașteptat,
ca o doamnă!
„Va trebui să mergi la școală!”
„Dar nu vreau să merg la școală, Mycroft.”
„Dar ce o să facem cu tine?
Ești fată!”
Haide, serios acum!
Unde aș putea găsi găzduire?
Plătesc bani frumoși pentru calitate.
Asta înseamnă calitate?
Nu vei găsi alta mai bună.
Ai noroc că m-ai găsit.
Iată!
E minunat.
Acum, în sfârșit, pot să mă gândesc în liniște,
urmează faza cinci a planului meu.
FAZA CINCI
Sau poate faza patru.
FAZA PATRU
Sau poate faza șase.
Am pierdut șirul.
E timpul să o găsesc pe mama.
Mai întâi, trebuie să las un cod
în ziarele pe care le-ar putea citi.
„Mulțumesc, crizantema mea.
Înflorești? Trimite iris, te rog.”
Iris înseamnă „mesaj”.
Acum, cum să le ascundem?
Mama poate dezlega orice, trebuie să fie cât mai întortocheat.
L-am pus la mica publicitate, anunțuri personale,
în The Pall Mall Gazette,
pe cara mama o citea mereu.
Și în Revista femeii moderne...
DOTA CUNOAȘTE-ȚI VALOAREA
...Jurnalul reformei ținutei...
GLEZNE: SĂ FIE EXPUSE?
...două publicații care m-am gândit că i-ar plăcea.
Acest domn pare să se bucure de multă atenție.
E ditamai marchizul.
Apoi trebuia să aflu cine era de fapt.
Cine este.
Cine a fost.
Mama coresponda regulat cu o singură adresă.
N-a fost frumos că am citit adresa,
și a fost de-a dreptul urât că am și memorat-o.
Dar când crești la țară,
nu prea e nimic palpitant,
așa că te agăți de ce găsești.
Mai adu pricomigdale, te rog, Jason.
CEAINĂRIE
Bună ziua.
Ce e acolo?
Femei gălăgioase!
Nu, mai tare! Nu-ți fie frică de ea.
Vino în față de data asta. Bun.
Bună ziua.
Vrei să te înscrii?
Nu.
O caut pe Eudoria Vernet Holmes.
Enola?
Enola Holmes.
Tu ești, nu-i așa?
De ce ești îmbrăcată ca un pămătuf?
Vai de mine!
Ești leită ea.
Mă recunoști?
Sigur că da.
Am fost prima ta profesoară.
Nu-ți amintești?
Văd că ai progresat frumos.
Ești singură?
În Londra?
Da.
Eram cu un băiat inutil, dar am scăpat de el.
Am bani, unde să stau. Trebuie s-o găsesc.
De ce crezi că vrea să fie găsită?
Eudoria s-a ascuns toată viața.
Dacă nu vrea, nu va fi găsită.
- În plus, are treabă. - Ce treabă?
Nu pot să spun.
Bun, doamnelor, alegeți:
bankmen met, entangle herb,
sau Ellie Hauseman.
Și tu ai fost la întâlnirea aia.
Suntem toate de acord? Ellie Houseman.
Cine e Ellie Houseman?
- Aș vrea să te pot ajuta. - Poți, dar nu vrei.
Trebuie să mă întorc la eleve.
- Găsești singură ieșirea. - Hei!
Tirbușonul.
JUJUTSU ARTA MARȚIALĂ
TIRBUȘONUL
Nu ți-a reușit niciodată, nu?
Dacă vrei să rămâi în Londra,
fii dură,
trăiește viața,
dar nu pentru că vrei să găsești pe cineva.
Fă-o ca să te găsești pe tine.
...alegeți:
bankmen met,
entangle herb, sau Ellie Houseman.
„Bankmen met.”
Mamei îi plac jocurile de cuvinte.
M-a pus să citesc toate cărțile de la Ferndell.
INGINERIA MODERNĂ
„Bankmen met.”
Bankmen... met.
...the bankmen met...
The Embankment!
Trebuie să decidem.
Entangle herb.
PLANUL LONDREI
„Entangle herb.”
...entangle herb...
Bethnal Green.
Suntem de acord?
- Ellie Houseman... - De acord?
Ellie Houseman.
- Ellie Houseman. - Ellie Houseman.
Ellie House...man.
Casă.
Limehouse Lane.
Ellie Houseman.
Suntem de acord?
Limehouse Lane.
LIMEHOUSE LANE
Acum mergem acasă?
Da.
Mi-e foame, mamă.
Știu, scumpo.
Încearcă să fii entuziasmată, nu dezamăgită,
de posibilitățile unui lucru nou.
ȘEDINȚĂ PUBLICĂ A SUFRAGETELOR FACEȚI-VĂ AUZITE
PRAF DE PUȘCĂ
PROTEST ȘI NESUPUNERE CIVILĂ
PRIN ACESTE MIJLOACE ATRAGEM ATENȚIA
BOMBA ORSINI
Mycroft avea dreptate.
Ești periculoasă.
ȘEDINȚA SUFRAGETELOR DIN MANCHESTER
Și Sherlock a avut dreptate.
Chiar ai un plan.
Ce pui la cale, mamă?
Oare vreau să te găsesc?
Încă o dată.
Te întreb o singură dată. Unde e marchizul?
Nu știu cine e.
Ne-am despărțit.
Nu l-am văzut. N-am nicio legătură cu el.
Ce păcat!
Acum știi cum arăt.
Nu ai o față memorabilă.
Nu cred că am spus
cum decurgea o zi de școală cu mama.
Începeam cu istoria. Mereu zicea...
Ziua se începe cu perspectiva istorică.
Luam prânzul,
apoi eu lucram la fizică.
După prânz, urma sport...
Te-am prins!
...urmat de lupte.
Mâinile sus!
Hopa sus! Haide.
Știam eu că e bun și la altceva.
Gata cu surprizele.
Nu.
Odată, m-am tăiat la genunchi
încecând să salvez o oaie de pe o stâncă.
Adevărul e că era să mor.
Mama a fost furioasă.
Foarte furioasă.
E bine să ai grijă de cei vulnerabili,
dar nu dacă astfel îți riști viața.
Uneori trebuie să lași natura... să-și urmeze cursul.
Mă auzi?
Adevărul e
că nu eu am vrut ca marchizul să intre în viața mea.
Nu eu am vrut ca marchizul să intre în viața mea.
De ce mă simt responsabilă
pentru vicontele Tewkesbury, marchiz de Basilwether?
Pentru că...
unii vor să-i facă rău...
și el nu are forța să-i oprească...
dar eu am forța să-i opresc.
Ea ar vrea să uit de el.
E nesăbuit, mândru și complet ridicol.
Dar e pe marginea stâncii.
Mamă, va trebui să mai aștepți.
ÎN CĂUTAREA LUI TEWKESBURY
SALVAREA LUI TEWKESBURY
BASILWETHER HALL
CONACUL ANCESTRAL ȘI CĂMINUL LUI:
LORD TEWKESBURY
SIR WHIMBREL TEWKESBURY UNCHI
LADY TEWKESBURY MAMĂ
MOȘIEREASA BUNICĂ
ȘI SERVITORII LOR
Când călătorești incognito,
e mai bine să călătorești ca văduvă.
Oamenii preferă să evite discuțiile despre moarte.
Văduvele îi sperie,
iar frica e cea mai bună deghizare.
Dra May Beatrice Posy.
Eu sunt.
Pentru Lady Tewkesbury,
marchiză de Basilwether.
Care e motivul vizitei?
Sunt detectiv particular și vreau să-mi ofer serviciile.
Cumnata mea are ajutor. Condu-o afară.
- Cred că vă pot ajuta. - Ești reporter
- la unul din ziarele alea mizerabile. - Sunt o doamnă detectiv.
Te rog să pleci,
până nu te facem noi să pleci.
Lucrez pentru Sherlock Holmes.
Eu...
Sunt asistenta lui.
Mă trimite înainte ca să pregătesc terenul.
Sherlock Holmes e interesat de cazul nostru?
- Da. - Și...
a trimis o văduvă să-i netezească drumul?
Aveți dreptate.
Poate am exagerat cu rochia.
Văduvia nu-mi afectează capacitatea de muncă.
Sherlock are încredere...
Aiureli!
Îmi pare rău, dar am auzit destul.
Nu-l cunoști pe Sherlock Holmes.
Lestrade! Mă bucur că poți să o cunoști pe această tânără doamnă.
Sunt Lestrade de la Scotland Yard
și sunt un prieten apropiat al lui Sherlock Holmes.
Așa susțineți.
- Nu l-a pomenit niciodată. - Iar tu nu ești asistenta lui.
El nu are asistentă.
Sherlock Holmes lucrează mereu singur.
S-a schimbat de când susțineți că l-ați cunoscut.
- Imposibil. - Puneți-mi trei întrebări despre el,
și vă voi pune și eu trei. Aflăm cine îl cunoaște mai bine. Începem?
Destul! Circul ăsta e nedemn de Basilwether.
Are dreptate. Plecați amândoi.
Doamnă, mă cunoașteți.
Sunt Lestrade de la Scotland Yard,
investighez dispariția fiului dumneavoastră.
- El s-a dovedit util. - Mamă!
Poți să fii și de la Parlament. Pleacă acum din casa asta!
Și eu.
Mulțumesc că m-ați primit.
Tutunul lui preferat?
Black Shag.
Desertul preferat?
Plăcintă cu prune.
Compozitorul favorit?
Paganini.
Masa preferată a zilei?
Micul dejun.
Toate întrebările tale sunt despre mâncare?
Cazul lui preferat?
Cel de dinainte.
Jocul preferat?
De unde îl știi pe Sherlock Holmes?
Șah.
Dar numai cu un adversar redutabil.
Băiete!
Îți dau cinci lire
să facem schimb de haine.
Nu e nevoie să îmbraci rochia dacă nu vrei.
Tânărul stăpân
petrecea mult timp afară. Nu-i așa?
Abia îl convingeai să intre.
Pe unde mergea?
În pădure.
Ia o carte și așază-te. Vin și eu când termin.
Minunat. Poate luăm ceaiul împreună.
Te sfătuiesc să... nu-mi întorci spatele.
Și cu toate astea mi-ai întors spatele.
Orice crezi că știi, Sherlock Holmes,
te anunț că dacă îmi deranjezi clienții...
O să mă rănești?
Îți cunosc talentele, dră Grayson.
Întrebarea e ce ai risca
dacă le-aș spune prietenilor din guvern
să controleze puțin locul ăsta.
Știu că fratele meu ar fi încântat
să răsfoiască puțin cărțile astea subversive și foarte interzise.
Vezi?
Ne putem răni reciproc.
Te rog, lasă ceainicul. În mâinile tale, e o adevărată armă.
Mulțumesc. Ai idee unde e mama?
Cum m-ai găsit?
Scrisori ascunse în horn.
Cenușa de pe talpa pantofului și funinginea m-au dus la ele.
Mereu spunea că nu îți scapă nimic.
Locul ei e acasă.
Fiica ei are nevoie de ea.
Enola pare să supraviețuiască foarte bine și singură.
Ai văzut-o?
- E în siguranță? - Era cu cineva,
un băiat nătâng.
Dar, evident, credea că nu are nevoie de el.
Enola e pe calea ei,
la fel ca și Eudoria, orice ar însemna asta.
- Orice ticăloșii aveți de gând... - Ticăloșii?!
O exprimare nefericită.
Nu vorbi ca fratele tău.
Nu ai nicio șansă să înțelegi ce se întâmplă. Știi asta?
Explică-mi de ce.
Pentru că nu știi cum e să fii neputincios.
Nu te interesează politica.
- De ce? - E plictisitoare.
Fiindcă n-ai niciun interes
să schimbi o lume în care te simți așa de bine.
- Frumos discurs. - Înspăimântător.
Ești destul de inteligent ca să știi că fiecare cuvânt e adevărat.
Ce familie!
Un copil pierdut, un mizantrop plin de el,
un revoluționar și tu.
Fără soție, fără prieteni,
doar o ocupație bizară,
obsedat de urme de pantof și de funingine.
Studiezi lumea în detaliu,
dar vezi cum se schimbă?
Legea reformei e doar începutul.
Dacă trece.
Trebuie să mă întorc la treabă, dle Holmes.
Am clienți de servit.
Prăjituri de copt.
Mă bucur că te sinchisești.
Eudoria se aștepta să-ți ignori sora,
ca un struț ce ești.
Dar bănuiesc că are nevoie de tine.
Toată lumea îmi spune asta.
Un bărbierit simplu, te rog, Martin.
Numele ei?
May Beatrice Posy.
Cum arăta?
Mică, brunetă, tânără.
Cât de tânără?
Puțin peste 20 de ani.
Mintea ei?
Ascuțită ca briciul.
Și ce știa despre Sherlock...
Știa multe?
Cât știu și eu.
Altă admiratoare.
Ce palpitant!
Îmi spui cine e?
Ai idee unde s-ar fi putut duce?
Vrei s-o găsești.
Încerc să fac asta de mai multe zile.
Desigur!
E sora ta.
Ține-ți gura!
Da,
și cred că ți-am spus clar să o cauți.
Mi-ai spus clar să caut o fată arțăgoasă, fără ținută.
Asta era o femeie extrem de distinsă.
Sub masca asta se ascunde o sălbăticiune,
te asigur.
Găsește-o,
răsplata va fi generoasă.
S-a rupt o cracă deasupra mea pe când adunam ciuperci.
Era să mă strivească.
Tewkesbury?
Deci aici ți-ai ticluit planurile.
MUNCITOR PE DOCUL LONDREI
Sau poate asta voiai să-i faci să creadă.
Îi induceai în eroare.
DOCUL LONDREI
LIMEHOUSE
De-aia era acolo Omul cu Pălărie,
era pe urmele tale.
De fapt, care era planul tău?
Mi-ai găsit punctul sensibil, viconte Tewkesbury,
magnific marchiz de afurisitul de Basilwether.
Ești un băiat mai isteț decât mi-am închipuit.
Acolo nu e așa de stabil cum pare.
Unele crengi sunt foarte capricioase.
Bună dimineața!
Cred că ne-am cunoscut deja,
deși atunci erai îmbrăcată altfel.
Știați deja de locul ăsta, nu?
L-am descoperit acum câteva zile.
Vrei să cobori?
Ai văzut ceva de raportat „angajatorului” tău?
Nu.
Sherlock.
Probabil o să vrea să vină aici.
Cum spuneai că te cheamă?
May.
May Beatrice Posy.
Și câți ani ai, dră Posy?
Douăzeci și doi.
Va trebui să-l dau afară pe grădinar pentru că ți-a dat uniforma lui.
Nu, l-am forțat.
L-am legat.
Știu jujutsu.
Sunt arte marțiale.
Mă intrigi, domnișoară Posy.
Sau ar trebui să spun „doamnă”?
Apropo, condoleanțele mele!
E frumos, nu?
Mereu am simțit că e o onoare
că familia mea a primit în grijă această parte a Angliei.
În grijă?
Asta înseamnă să fii moșier din tată în fiu.
Pe măsură ce lumea e din ce în ce mai nesigură,
cred că e important ca aceste idei să fie păstrate
pentru protejarea viitorului țării noastre.
E frumos aici.
Dar probabil că și tu ai idei progresiste.
Și fiul meu avea idei progresiste.
Nu se gândea la ce era în fața lui,
doar la ceea ce putea fi.
Bănuiesc că nepotul meu e la fel.
Adevărata glorie a Angliei... e în fața noastră.
Vezi?
Văd multă frumusețe.
Un răspuns chibzuit.
Acum du-te.
Dacă fiul sau nora mea te găsește aici, vor chema poliția.
Dacă te întâlnești cu nepotul meu,
îi spui, te rog, că țin foarte mult la el?
Îi voi spune.
Du-te!
PIAȚA COVENT GARDEN
Vreau patru flori galbene,
două albastre și una roșie.
Nu-mi pasă ce fel de flori sunt.
Ce cauți aici?
Dacă ești pasionat de flori, de ce ai veni la Londra?
- Fiindcă îmi pot pierde urma. - Și totuși te-am găsit.
De ce ai făcut-o?
Vrei banii. Au oferit o recompensă.
Chiar așa?
Nu știam.
Trebuie să te leg și să-i cer!
Pe toți sfinții, ești chiar atât de absurd?
Sunt aici pentru că ai început să-mi placi
și pentru că se pare că încă ești în pericol.
Ce te-a făcut să mă placi?
Serios? Asta e întrebarea ta? Nu: „Cine vrea să mă omoare?”
Ți-am găsit florile presate. Erau chiar frumoase.
Eu nu dau o ceapă degerată pe flori.
- Pentru că ești ignorantă. - Cum îndrăznești?
În mod intenționat ignorantă.
- Părerea despre băieți se poate schimba. - Nu sunt băiat. Sunt bărbat.
Ești bărbat când spun eu că ești bărbat.
Îți stă mai bine în pantaloni, recunosc.
Mi-ai lipsit, Enola Holmes.
Aș fi vrut să-mi lipsești,
dar mă tot vedeam târâtă spre tine.
Acum, hai! Suntem în mare pericol, dacă nu știai.
DISPĂRUTĂ POATE FI DEGHIZATĂ - RECOMPENSĂ 4 £
- Aici locuiești? - Tu ai închiriat o cameră la Ritz?
Mi-am îngăduit ceva mai mult confort.
Femeia care mi-a închiriat-o m-a asigurat că e o cameră decentă.
Femeia aia a mințit.
Am un singur pat, așa că va trebui să dormi pe jos.
Păstrezi ziare vechi?
Ai grijă cu ăla. Încă nu l-am citit pe tot.
Și eu apar aici.
- Într-adevăr. - Uite.
De ce păstrezi ziarele astea vechi, Enola Holmes?
Mama mea.
Aștept să-mi lase un mesaj.
- Încă nu a făcut-o. - „Mesaj”? Ce…
Îi plac cifrurile.
Mesaje codate care trebuie descifrate.
Și de ce ți-ar lăsa un mesaj?
Pentru că m-a părăsit.
Credeam că voia s-o găsesc,
dar acum nu mai sunt sigură.
Așa că i-am lăsat un mesaj și sper să răspundă.
Țin ziarele ca să verific.
L-am prins.
Nu te uita așa la mine.
Îmi pare rău.
Nu vreau milă, Tewkesbury.
Dacă te mai uiți așa la mine,
viconte Agasant, marchiz de Bătaie-de-cap,
te omor cu mâna mea.
Oamenii nu par să ne vrea, nu?
Nu.
Măcar ne avem unul pe altul.
Fac un ceai.
Deci chiar crezi că viața mea e în pericol?
Din partea cui?
Trecutul și viitorul tău.
- Cum adică? - Familia ta.
N-au trimis detectivi să te caute.
Puteau, dar n-au făcut-o. În schimb, au trimis un ucigaș.
De ce m-ar vrea cineva mort?
Nenumărate motive.
Personalitatea ta, părul tău ridicol,
zâmbetul stupid
sau poate pământurile tale, moșia, titlul.
De aceea l-au vrut și pe tatăl tău mort.
Lăcomia schimbă oamenii, Tewkesbury.
Acum crezi că tatăl meu a fost ucis?
Nu cred.
Știu.
Nu, nimic din toate astea nu are sens.
Tata a murit din cauza unei spargeri,
și ar fi fost mai simplu să mă ucidă înainte să fug.
- Acum... - Așa e. Cred că au încercat.
Am găsit creanga care era să te omoare.
- Fusese tăiată. - Tăiată?
Ar fi mai bine...
O, Doamne!
- Doamne, tu... - Haide!
Întoarce-te!
Cine e ăsta?
- N-ai prins-o, inspectore? - Taci!
Mută cufărul!
Unde sunt?
Deschide, dră Posy,
sau să spun dră Holmes?
Dle inspector Lestrade, vreau să raportez o tentativă de omor.
Ar trebui să ne ajuți.
Ajută-mă să deschid ușa asta.
O să te ajut când îmi văd banii.
- Recompensa. - O să primești banii
când o prindem. Haide!
Vezi fereastra aia?
Dă pe un acoperiș.
Ieși pe fereastră și dispari.
Și să te las aici?
- Trebuie să țin ușa! - Și tu trebuie să scapi!
Dacă te prinde, viața ta e în pericol.
Pentru mine, e doar o viață pe care nu o vreau. Du-te!
Nu vreau să te părăsesc, Enola!
Du-te!
Ajută-mă acum!
Bărbați neputincioși!
Nu!
El valorează mai mult,
dar la tine plăcerea e mai mare.
Poate mă detești.
Poate crezi că nu e drept ce fac.
Până și afurisita de mama s-a măritat.
Până și afurisita de mama a fost mireasă.
Vreau să fii fericită.
Nu.
Vrei să fii tu fericit.
Vrei să fiu ținută în frâu.
Ți-e teamă să nu-ți știrbesc reputația.
Deja ai făcut foarte mult rău.
La fel ca și fratele tău imprevizibil.
Lasă-mă să cobor din trăsură.
Dacă întreabă cineva, voi nega că sunt sora ta
și o voi face cu plăcere.
Ești sub tutela mea!
Și o să faci ce ți se spune!
Dă-mi-i!
În definitiv, sunt banii mei.
Așa.
Ai ratat cina, dar nu-i nimic. Nu-ți strică să mai slăbești.
Numele Holmes ajunge să însemne ceva în țara asta.
La școala asta, vei avea ocazia să-i faci cinste.
- Dar... - Poți începe păstrând tăcerea.
Când îți vei mai vedea frații, vor putea să fie mândri de tine.
Bun venit!
Fetelor,
sunteți aici cu un singur scop,
unul singur.
Sunteți aici pentru a vă transforma în domnișoare.
Cum râdem?
Râdem politicos.
Toate aveți potențial,
dar acest potențial nu e folosit, testat
și, mai cu seamă, nu e instruit.
Mergeți cum vă arătăm.
Privirea sus!
Vorbiți așa cum vă învățăm.
Șase sași în șase saci.
Purtați-vă, gândiți, fiți cum vă spunem noi
și veți deveni soții acceptabile
și mame responsabile.
Urmați calea atâtor fete
care stateau odată unde stați voi acum.
Și așa cum le-am modelat pe ele...
vă vom modela și pe voi.
Știi de ce sunt educatoare?
Pentru că vreau să aduc bucurie.
Vreau ca tu să ai o viață plină de satisfacții.
Să nu ai parte de furie și întrebări nesfârșite,
ci de răspunsuri.
Eu pregătesc fetele pentru lume,
pentru lumea reală.
Nu te-aș abandona...
și nu te-aș lăsa fără sprijin.
Da.
Mycroft mi-a spus.
Mama a avut motivele ei.
Sunt convinsă.
Am cunoscut-o.
Un timp am fost prietene.
La școală.
Era ciudată.
Mereu imprevizibilă, provocatoare.
Niciodată nu i-a păsat decât de...
ideile ei stranii.
I-a păsat de mine.
Atunci de ce te-a părăsit?
Vei fi însoțită la lecții de supraveghetoare.
Ușa asta va fi mereu încuiată.
O să-mi mulțumești... într-o zi,
când vei fi căsătorită și vei avea doi fii chipeși.
Somn ușor, Enola.
A venit fratele tău.
Gulerul elegant.
Dle Holmes.
Tu.
Vă mulțumesc, dră Harrison.
Desigur.
În viața mea n-am văzut atâtea romane de dragoste.
Îți vine să citești ziare.
Ce Dumnezeu cauți?
De ce te interesează anunțurile? Ai înnebunit.
Într-un loc ca ăsta am tot dreptul să înnebunesc.
Am fost obligat să fac caligrafie în copilărie.
Nu mi-a plăcut, dar rareori se întâmplă
ca scrisul cuiva să nu-mi spună ceva ce trebuie să știu.
Din ținuta cuiva ce pot să învăț?
Alura unei persoane poate ascunde cine e.
Nimic nu se pierde.
Ai găsit-o?
Încă nu.
Am fost la ceainărie, iar Edith m-a amenințat cu un ceainic.
Și la Limehouse.
Cred că și tu ai fost acolo.
Ești un adevărat detectiv, Enola.
Ai găsit praful de pușcă?
- Și bombele? - Da.
- De ce ar... - Nu vreau să mă gândesc.
Poate vrea să schimbe lumea.
Poate lumea trebuie schimbată.
O vei opri?
Nu am de-a face cu politica.
Nici cu oamenii dacă nu sunt indicii.
- Ai ajutat la prinderea mea? - Nu.
Dar ai aflat de bani. I-ai spus.
Ai dispărut.
- Trebuia să știm până unde vei ajunge. - Sunt doar un caz, nu?
O curiozitate. Ai venit să vezi ce gândesc?
- Nu. - Poate te simți vinovat.
Am venit pentru că țin la tine.
Ești tulburat.
E de înțeles, dar inutil.
E fascinant, nu?
Tulburarea?
Cazul Tewkesbury.
E mai complicat, nu e o simplă dispariție.
A sărit din tren...
cu alt băiat.
Crezi că erau urmăriți?
De unde știi?
Am aflat că tu și el ați plecat din aceeași gară.
Edith a menționat „un băiat nătâng”.
Și am primit o telegramă referitoare la tânăra mea asistentă
care a vizitat reședința Tewkesbury.
Ai rezolvat cazul?
Încă nu.
Singurul sfat pe care pot să ți-l dau,
de la un detectiv la altul:
uneori trebuie să bagi picioarele în apă
pentru a atrage rechinii.
Deci pentru asta ai venit:
lecții despre rechini.
Nu.
Am venit să-ți dau asta.
L-am găsit sub perna ei.
L-a păstrat.
Dash…
E un gest sentimental, dar mereu...
Te considera extraordinară.
Și eu cred la fel, Enola Holmes.
Alegerea e mereu a ta.
Orice ar pretinde societatea,
nu te poate controla.
Mama a dovedit asta.
Păstrează ziarul.
Mama mă considera extraordinară.
Extraordinară...
IMPAS ÎN CAMERA LORZILOR ÎNAINTE DE VOT
Lorzii...
ULTIMA ȘANSĂ
TOT MAI PUȚINE SPERANȚE PENTRU TÂNĂRUL LORD
Lord.
„Fiecare vot contează.”
Livrare de la Ferndell Hall.
Din grija dlui Mycroft Holmes.
Ce vrea?
Ei bine,
orice ar fi,
e greu.
Ce poate să vrea Mycroft?
Tewkesbury!
Ar trebui să mă ajuți să ies, nu să intri și tu.
Cum m-ai găsit?
Ai zis că nu vrei să vii
la Școala de domnișoare a drei Harrison.
Dacă vreau, am o memorie extraordinară.
M-am gândit să ieșim așa cum am intrat eu.
M-am și îmbrăcat ca un hamal.
E o idee grozavă!
Nu! Ajută-mă să mă ridic.
Dra Harrison te va citi imediat.
Știam eu că ceva nu merge!
Să mă gândesc.
Aveți vreo idee?
Liniște!
Stai pe loc!
Cine ești?
Ai permisiunea să intri în școală?
Doar livram un pachet, dră.
Pentru directoare.
Mă îndrumați, vă rog, către biroul ei?
Eu sunt directoarea școlii.
Înseamnă că e pentru dv.
Deschide-l. Să văd ce e înăuntru.
Nu pot, dră. Mi s-a spus clar
că trebuie deschis în privat.
- E ridicol! - Așa a spus stăpânul, dră.
Și cine ar fi dumnealui?
Mycroft Holmes.
Mycroft Holmes…
Fetelor, duceți pachetul ăsta în biroul meu.
Îl voi deschide mai târziu.
Nu vă mocăiți.
Are o tonă!
De ce e așa de greu?
Ce mai aștepți? Bacșiș?
Hai, pleacă!
Știi să conduci chestia asta?
Știu noțiunile de bază.
Automobilul meu!
Stânga, dreapta, ai grijă!
- Nu! - Tufișul!
- Enola! - Încă n-am terminat!
Mulțumesc. A fost...
M-ai salvat.
Cea mai bună parte a fost ideea mea, dar m-ai salvat.
Cu plăcere. Cred.
Nu mi-a plăcut acolo.
Nu, sigur că nu.
Hai să ne întoarcem la Londra și să găsim o ascunzătoare bună.
De ce ne-am oprit?
Enola, orice ai de gând...
Va veni un moment
când va trebui să faci o alegere grea.
- Enola... - În acel moment,
îți vei descoperi tăria de caracter
și ce ești dispusă să riști
pentru ce contează.
Mutarea ta, Enola.
Trebuie să mergem la Basilwether.
Poftim?!
S-a făcut o nedreptate. E timpul să îndreptăm niște greșeli.
Vrei vinovatul, găsește motivul.
IMPAS ÎN CAMERA LORZILOR
- Nu înțeleg. - Când trebuia
- să fii învestit? - Eu sunt vicontele Tewkesbury.
E ditamai marchizul.
Fără întârziere.
Cum ai fi votat?
Vot pentru toți!
- La fel ca tatăl meu. Aș fi pentru. - Cine știa asta?
Aveam idei,
dar familia a decis să merg în armată, apoi în străinătate.
Cui îi rămâne moșia dacă tu și tatăl tău sunteți morți?
Unchiului meu.
Cumnata mea nu are nevoie de ajutor. Condu-o afară.
Crezi că e mâna unchiului meu?
Nu ți se pare logic?
E un om puternic. Ce putem face noi?
Să rezolvăm crima, desigur.
Enola, suntem foarte norocoși
că am scăpat cu viață.
Acum vrei să mergem în locul în care sigur suntem în pericol.
Uneori, Lord Tewkesbury,
trebuie să-ți bagi picioarele în apă ca să atragi rechinii!
De ce am vrea să atragem rechinii?
Ai dreptate.
E o idee groaznică.
Cu cât ne apropiem, cu atât e mai proastă ideea.
De ce facem asta?
Spre deosebire de alte doamne,
eu n-am învățat să brodez.
Nu știu să fac trandafiri din ceară, să tivesc batiste
sau să fac coliere din scoici.
Eu am învățat să observ și să ascult. Am fost învățată să lupt.
Așa m-a crescut mama.
Ai încredere în mine... să găsesc răspunsurile.
Nu știi să brodezi?
Trebuie s-o facem.
Trebuie s-o faci! Noi... facem asta.
Hai!
Unde sunt servitorii?
Bun venit în viitor!
Mamă?
Ce se întâmplă?
Ei știu că suntem aici.
Jos!
Fugi!
E încuiată!
Jos!
Stai aici.
Enola?
Nu-ți fie frică.
Enola…
Nu ești singură.
Pentru cine lucrezi?
Anglia.
- Bunica? - Da.
Mă tem că da.
Se pare că, dacă vrei ceva,
trebuie s-o faci singur.
Nu, Enola.
Unde e mama?
La Londra.
Cu unchiul tău.
Te caută.
N-au înțeles niciodată.
Îmi pare rău, dragul meu.
Viitorul țării e în joc.
Nu!
Gata.
Tewkesbury!
Nu! Tewkesbury!
Trezește-te! Hai!
Nu...
Nu!
Tewkesbury?
Ai grijă.
Nu sunt complet idiot.
Ai fost făcută să lupți.
Ți-a sosit ceasul.
- Am fost șocată. - Da.
- Domnule? - Nu fi ridicol.
Lestrade?
Sherlock Holmes.
- Ne întâlnim din nou. - Te rog.
Ți-ai făcut deja o reputație,
în ciuda eforturilor tale
- de a evita presa. - Marchizul.
Trebuie s-o arestezi pe bunica lui.
Încearcă să-l omoare,
la fel ca pe tatăl lui.
Două întrebări.
Cum ai ajuns la concluzia asta?
E vorba de loialități împărțite și succesiune.
Cu băiatul mort, unchiul ar ocupa locul din Camera Lorzilor
și s-ar opune legii reformei și extinderii dreptului de vot,
așa cum voia moșiereasa.
Deduc că băiatul și tatăl lui n-ar fi făcut-o.
De ce nu e unchiul ucigașul?
Al tatălui sau al fiului?
Al tatălui?
Uniforma din fotografiile de presă.
Medaliile de pe piept.
Nu era în țară când a fost ucis tatăl băiatului,
lupta în Războiul Afgan.
Adevărul e mereu acolo.
Da.
Trebuie doar să-l cauți.
A doua întrebare.
Cum a ajuns sora ta acolo înaintea ta?
Poftim?
Arată bine. Nu-l mai cocoloși, Caroline.
- Te rog, mamă. - Pot să...
Oprește-te. Încerc să câștig respectul oamenilor.
- Așa e la modă acum. - Da.
Îți evidențiază frumos fața.
Tatăl tău ar fi mândru de tine.
Felicitări!
În sfârșit arăți ca nătărăul care te-ai născut să fii.
Nu.
Arăți bine.
E... bine.
Se votează într-o oră. E impresionant.
Nu trebuie să fac plecăciuni acum că ești ce ești, nu?
Păi și înainte ar fi trebuit să te înclini.
Tu ai ales să n-o faci.
Ești în siguranță? Ai tot ce-ți trebuie?
Sper că nu locuiești
- în casa aia îngrozitoare. - Nu.
Am folosit recompensa de la mama ta...
- Pe care abia ai acceptat-o. - ...și m-am mutat.
Mama a zis că ești oricând binevenită la noi.
E clar că mama ta n-a petrecut destul timp cu mine.
Și dacă te-aș ruga eu să rămâi?
O ofertă generoasă,
dar trebuie să refuz.
Cum o să...
Când te voi revedea?
Încă nu scapi de mine,
viconte Tewkesbury, marchiz de Basilwether.
Mulțumesc.
Mama.
Îmi împrumuți creionul?
Mulțumesc.
Numerele se transformă în litere,
care formează...
„Ne întâlnim la Academia Regală deseară la cinci Mama.”
Ei bine,
nu mă așteptam la asta.
Mulțumesc.
Trei lucruri îmi vin imediat în minte.
Unu: mama ar fi semnat „Crizantema”.
Și doi, Academia Regală e o instituție
care nu a inclus niciodată femei.
Mama nu mi-ar fi dat întâlnire acolo.
În ultimul rând, cred că m-am dat de gol
în fața fratelui meu când m-am uitat în ziar.
E mâna lui Sherlock Holmes!
Și totuși, faptele nu mă împiedică să sper.
Îți dau cinci lire ca să facem schimb de haine.
Vezi ceva?
Absolut nimic.
Te-a mai învins o dată, frățioare,
e posibil s-o fi făcut din nou.
Sunt convins că și-a dat seama că sunt eu,
dar mai cred că e prea curioasă
ca să nu vină.
Din păcate, te-ai înșelat.
E posibil.
Totuși, dacă o găsim din nou,
aș vrea să fie sub tutela mea. Voi avea grijă de ea.
Atunci e responsabilitatea ta.
Eu mă spăl pe mâini.
Foarte bine.
Cu atât mai bine.
Ești o ființă stranie, frățioare.
Iar tu ești un morocănos, frate mai mare.
Presupun că ești atât de jovial datorită votului?
A trecut cu un vot.
Apariția brotacului de marchiz de Tewkesbury
și votul lui s-au dovedit decisive.
Oricât mi-ar plăcea să stau în fața Academiei Regale...
E un personaj interesant.
Și suspectez că o place pe tânăra Enola.
S-o ia de soție. Poate se vor îmblânzi amândoi.
Bem ceva la club ca să mă compătimești?
Da, îți fac cinste, Mycroft.
Haide, Sherlock!
Ce naiba faci?
Mi s-a părut că văd ceva.
- Bună ziua, Enola! - Bună ziua!
Ai un musafir.
E o cameră surprinzător de plăcută.
Îmi plac detaliile.
Nu pot să stau mult.
E posibil să fiu urmărită.
Unde l-ai găsit?
Sherlock, nu eu.
Credeam că ai uitat de el.
Când erai mică nu-l lăsai din mână.
- Îl trăgeai după tine... - Mi-a spus Sherlock.
- Ai auzit că regina Victoria... - Și asta mi-a zis.
Atunci,
mă bucur că v-ați apropiat.
Îmi pare rău.
Voiam să-ți spun unde merg,
dar era riscant.
Acum ești în siguranță?
Nu te-am părăsit pentru că nu te iubesc.
Am plecat pentru tine,
nu puteam suporta ca lumea asta să fie viitorul tău.
Trebuia să lupt.
Trebuie să faci zgomot
pentru a fi auzit.
Ce ciudat!
Eu credeam...
că eu sunt cea care va schimba lumea.
Legea reformei...
E adevărat? Ce ai făcut...
Ce femeie ai devenit!
Îți mulțumesc pentru iriși.
Dacă vreodată ai nevoie de mine,
mă voi uita după ei.
Trebuie să pleci.
Da, dar...
să stăm așa puțin.
Și mie mi-ar plăcea.
Cum să închei?
Numele meu e Enola,
scris invers, înseamnă „singură”.
Un Holmes trebuie să-și găsească propria cale.
Frații mei,
mama, toți au făcut-o.
Trebuie s-o fac și eu.
Să fii pe cont propriu nu înseamnă să fii singur.
Nu asta voia mama.
Ea voia să-mi găsesc libertatea,
viitorul meu,
menirea mea.
Sunt detectiv,
sunt descifratoare
și găsesc suflete pierdute.
Viața mea îmi aparține.
Iar viitorul e în mâinile noastre.
BAZAT PE CARTEA
CAZUL MARCHIZULUI DISPĂRUT DE NANCY SPRINGER
Subtitrarea: Maria Domnariu