Poppy og Douglas slog op. Dommedag. Katastrofalt for gruppen.
- Borgerservice hjalp ikke. - Hvad skete der?
Hvem er vi sure på? Poppy? Douglas? En fræk fremmed?
Rolig. Hun vil have et barn, han vil ikke. Ellers god blanding.
Halvt gammel, halvt ung. Så kært.
Hvordan tager børnene det?
De ved intet endnu. De må først selv have styr på det.
Derfor mødes vi her. Søndag er her børnefrit.
Barer er også børnefri. Vi burde da gå på bar!
- Ligesom i går og i forgårs? - Ja! Vi er single. Du giver.
- Ja. - Hold da op.
- I har da rigtig fyret den af. - Vi må hjælpe vores venner.
Vi bør dele os og støtte dem som en specialsyet bh.
- Douglas. - Ikke Poppy?
- Jo, jeg svarer hurtigt. - Vi finder Douglas.
Hans følelsers intelligens er fra 50'erne, så intet er vel ændret.
Hvad vil I?
- Gør jeg det rette? - Ja.
Du vil have et barn. Det skal du da bare have fyret derop.
- Undskyld ordvalget. - Også jeg. Du har ret.
Du kan jo ikke vente for evigt. Det skal nok gå.
Ikke bare godt. Fantastisk. Måske bedre end fortjent.
Måske bliver du endda myrdet.
Derek skal hente Graham.
Han skal fotograferes med sin LEGO Star Wars-dims
rundt omkring i L.A. Først ved stjernen på Harrison Fords grav.
Stjernerne er ikke folks grave. Harrison Ford er skam i live.
Så nu møder jeg Derek. Hvad gør jeg?
Led kælling, høflig men iskold eller ude på ballade?
Derek og jeg har det helt fint.
Han gør en indsats.
Han har lejet en sofa og leaset en Honda. Han prøver virkelig.
- Du er da ikke vild med Derek? - Nej.
- Du føler intet? - Intet.
Hej. Jeg håber, det er i orden, at min firedørs holder i indkørslen.
Fem med bagagerummet. Seks med benzindækslet.
Hej. Poppy. Angies veninde og gudmor til dit barn.
Undskyld. Jeg prøver igen.
- Hej, jeg hedder Poppy. - Poppy. Ja.
Lillemanden har fortalt om dig. Du har en blå trøje.
Ikke på, men jeg tror på ham.
Sådan! Hvor skal vi hen først?
Hollywood-skiltet, observatoriet...
Hov, nej!
Nej! Mit livsværk!
Hvorfor, Gud, hvorfor?
Årh. Det er surt. Men hør her.
Brug følelserne til at skabe noget nyt.
Brug den... Kraft.
Jeg har det! Bare vent og se.
Fantastisk ide med Kraften. Fandt du lige på det?
Ja, det tror jeg.
Men det med at improvisere har jeg lært af dig.
Den er gal. Han vil ikke have, vi er her. Vi må hellere gå.
Han har brug for os. Jeg er ekspert. Stærk, maskulin, nærværende.
Se her.
Hej, min dreng. Hvad laver du?
- Morgenmad. - Kl. 13? Sådan. Meget europæisk.
Hvis du synes.
Jeg vil gerne sige tak for, at I er her, men nej tak.
Lad mig nu være alene, tak.
Klart. Vi er med. Vi holder os på afstand.
- Lad os prøve osterestauranten. - Måske senere.
Det er nok hårdt, men vi går ingen steder.
Vi står bare her og udstråler styrke, til du...
Seriøst?
Du tror, du vil være alene, men nej. Du har brug for gutterne.
Så kom nu. Lad os dykke ned i det.
Godt. Måske har jeg brug for selskab.
Jeg vasker mig, får gang i barbermaskinen
og tager en ren skjorte på. Så er jeg klar til at hele.
- Godt. - Tak, gutter.
Vi er stolte af dig.
Så du det? Processen virker.
- Kyssede du lige din egen skulder. - Ja. Prøv du.
- Du fortjente det ikke, men prøv. - Nej tak.
Det bliver en mærkedag for Coop.
Jeg hjælper Douglas og lærer dig at støtte en ven.
En god dag. En virkelig god dag.
Han kører sin vej nu.
I sidste ende er det godt. Det måtte ske.
Vi er forskellige. Ikke mere tristhed.
- Jeg må videre. - Nemlig.
Du er en hund med skærm på. Heler uden at se sig tilbage.
Av. Mit hoved. Åh gud. LEGO-manden har intet ansigt.
Nå. Det vendte bare forkert.
Det var ikke for at lytte, men er det nu det sundeste?
Hvadbehager?
Fortiden er en gave, som vi lærer af.
Holder du af Douglas, så glem ham ikke. Det er ikke fair.
Kan vi lige tale sammen? Jeg kommer derned.
- Herned? - Ja.
- Hej. Det, du lige sagde... - Dumt. Undskyld.
Nej, det var sært livsklogt.
Men det er ikke planen her. Vi støtter. Vi udfordrer ikke.
Siger, hvad hun gerne vil høre. Et ekkokammer.
Præcis. Præcis.
Ja.
Måske sært, men lyset hernede klæder dig.
Av! Jeg kommer op igen.
Det er sært dernede.
Vi røg af sporet. Husk det nu. Fortryd intet.
Klart. Hvad så, hvis jeg ikke begrundede bruddet?
Nemlig. Det angår ikke ha... vent, hvad?
Sagde du ikke noget til Douglas om barnet?
Nej. Han vil ikke have et.
- Jeg siger det aldrig. - Sådan! Tavshed er guld.
Nej, det er ej.
Poppy, det er ikke i orden. Det er faktisk ondt.
Nå, jeg fandt dem vist. 17.002 plus to...
Du sagde, jeg er ond?
Du kan da ikke lade ham lide i uvished.
- Du skal jo støtte mig. - Ja, men jeg må også være ærlig.
Godt. Siden, vi er ærlige...
- Du er vild med Derek. - Hvad? Nej.
Jo. Han er voksen. Du elsker det. Vil have det.
Og ikke bare skæg. Et forhold.
Du vil på lørdagsindkøb i Target.
- Har du beviser? - Tja.
Måske alt, hvad du siger og gør? Alt det ja-nej-fis.
- Du signalerer forhold. - Pålæg mig ikke signaler.
Han er min søns far.
S-I-G-N-A-L, den er helt gal du sender signaler
Det er blot et fartbump. Vi finder Douglas. I live.
Ja, det formodede jeg. Han ville være alene, og nu er han væk.
- Måske bør vi lade ham være. - Du er jo helt skør.
Du bør slappe af. Seriøst.
Brug mig som rollemodel. Rolig og positiv.
- Du er ikke rolig. Du ryster. - Jeg slugte en espressokapsel.
- Skal vi på hospitalet? - Vi må finde Douglas.
Du er ham, du er trist. Hvor går du hen?
- Nutids-Douglas eller den unge? - Douglas i dag.
På medicinstudiet var jeg på Delky's.
- Hvad? - Kyllingevinger. I Buffalo.
- Kom nu! - Kom selv nu.
Douglas og Poppy har lige slået op!
Hvad?
I går så stille.
Hvad laver I her? I skulle surfe med Tony.
Tony sparkede en rokke til døde. For Steve Irwin. Han køler af.
- Har far og Poppy slået op? - Nej, de spiller op. Rollespil.
Frækt. Men sikkert. Men frækt.
Klart. Det tror jeg på.
For jeg er en treårig med puha i soveposen.
- Vær ærlige. - Sig det. Vi klarer det.
Vi har lige set Tony hævne en australiers død.
Jeres forældre ville selv sige det, men ja, de slog op. Beklager.
Det er en stor mundfuld.
- Lidt stoisk mandestøtte? - Nej tak.
Jeg er bekymret for Douglas.
Han kan ikke håndtere det. Vi må finde ham.
Præcis, men vi ved ikke, hvor han er.
- Det ved jeg. - Hvor?
Cigar lounge? Delta lounge? Burger lounge? Hvor?
Der er kun én mulighed. I svære tider tyr Douglas til højere magter.
Jeg ved godt, vi ikke har talt sammen længe.
Men nu er jeg her. Jeg har brug for dig.
Jeg vil ikke have Derek!
Vi har dna til fælles. Fint, at han modnes.
- Slut færdig. - Genstart. Du lyver.
Som dine fire par yogabukser. Du har ét par.
Fire! De slides ens på grund af fabrikationsfejl!
- Jeg har lige slået op! - Jaså?
- Skal det fejres som din fødselsdag? - Du elsker da den måned.
- Alle de hibachibesøg! - Du elsker hibachi!
Fremmede ved bordet og elendig mad!
Hold hibachi udenfor. Det er bocce. Bocce!
- Bare fordi jeg har ret om Derek! - Godt. Måske overvejer jeg det.
Måske vil jeg gerne se ham spise cornflakes og tale om luftfiltre.
- Det er forvirrende! - Tak.
Du skylder Douglas en forklaring. Du ved, jeg har ret.
Nej, du ved, jeg har ret! Jeg går!
I øvrigt har Derek hørt det hele. Farvel!
Jeg hørte det. Lån mig penge, så får jeg slettet min hjerne.
PRÆSIDENTBIBLIOTEK
- Fars bil! - Ikke bil. Gentleman's Coupe.
Vis respekt.
Jeg er imponeret. Du kender Douglas godt.
Når enden er god, er alting godt.
- Drop det. - Ja, jeg kender Douglas godt.
Vi er blevet tæt knyttet det sidste år.
En skam, at han knuste min mors hjerte, så jeg nu må myrde ham.
Af sted!
- Rory! - Vent, Rory!
Mord er forkert! Her bør man lære noget!
- Godt. Du hørte det med... - Jeg hørte det hele.
Især det med at ville have et forhold.
Måske. Og vi skændtes. Det er ligesom at være fuld.
Du behøver ikke trække i land. En fræk situation...
Nej. Ikke frækt. Og ikke en situation.
Det var surt, for... sandheden er, at det også er det, jeg vil.
- Være sammen med dig. - Hvad?
- Vil du? - Ja. Virkelig gerne.
Jamen... Vi er lige ved at finde en god rytme, og jeg...
- Det vil jeg ikke sætte over styr. - Enig.
Men hvad med bare at gøre det? Graham skal på sommerlejr.
Tag med til Barstow imens. Så løser vi det.
Så kan du møde Phoebe. Min skildpadde.
- Hun sendte mig et valentinskort. - Det var fra mig.
- Ja, det tænkte jeg nok. - Ellers vil vi altid tænke på det.
Se, hvad jeg har lavet. Helt uden byggevejledning.
Fed, ikke?
Gid, jeg var en rigtig LEGO-mand og fløj i den.
Se de orange dimser. Den er sikret mod laser.
- Lasersikret? - Ja.
- Og se herinde. - Ja?
- Her spiser de snacks. - En snackhule!
Jeg ser det for mig igen og igen. Jeg forstår det ikke.
Hun skulle være min Nancy.
- Hej, Douglas. - Hvad laver du her?
- Jeg skal myrde dig. - Hvordan?
Jeg finder noget, jeg kan kaste efter dig?
Et sværd, måske? De ses på museer.
- Jeg er gal på dig. - Så er vi to.
Din mor var det bedste i mit liv, og jeg kvajede mig. Hun slog op.
Vent. Slog hun op med dig? Hvorfor?
Det sagde hun ikke.
Men din mor er jo klog. Hun må have en god grund.
Sikke noget møg.
- I lang tid kunne jeg ikke lide dig. - Enig.
- Men nu kan jeg godt. - Enig.
Efter alt det, er det så bare forbi mellem os?
Hør... Jeg vil aldrig være helt væk.
- Se på mig. - Det gør jeg jo.
Ja. Det lød bare rigtigt.
Min og din mors situation ændrer ikke mine følelser for dig.
Du vil altid være en del af mit liv. Jeg er her altid for dig. Ikke?
- Nej. Det taler vi aldrig om mere. - Hvilket?
Du giver ikke op. Du må prøve at få Poppy tilbage.
- Hvor racistisk var han lige? - Vi er færdige.
Vores ven ville myrde vores anden ven.
- Vi må ind. - Har I bestilt tid?
Skal man bestille tid?
The Gipper gik ikke ind for statskontrol. Det ved du.
- Kom, vi rører ved alt! - Du havde ret.
Douglas vil ikke se os.
Derfor bør venner ikke date deres venner.
- Derfor ville jeg aldrig gøre det. - Uenig.
Jeg respekterer Poppy og Douglas. De gav det et skud.
Det er værre at lade følelserne æde én op.
Det kunne jeg ikke. Kan du?
Nå. Jeg vil se T-rexer.
- Ikke den slags museum. - Jeg finder dem.
Ding dong. Undskyld.
Hør her... du havde ret.
Jeg har følelser for Derek. Han har det ligesådan.
- Sagde han det? - Senere.
Jeg ville ikke høre sandheden. Du er en god ven at sige det.
Det er du også. Jeg må tale med Douglas. Men hvordan?
Du kender ham bedre end nogen. Bare snak. Selv om det er sejt.
- Som en hibachibøf. - Det handler om oplevelsen.
Du havde ret om yogabukserne. Jeg har kun et par.
Jeg ved det, skat.
- Er den kaffe til mig? - Ja. Der står "Poopy".
- Beklager. Jeg så det først nu. - Jeg har også kaffe til dig.
Vi håbede vist begge på at mødes. Skal vi bytte?
Jeg kan godt småsludre, men jeg ved, hvad jeg vil.
Jeg vil have dig. Jeg vil gøre alt.
- Det kan du ikke love. - Jo, jeg kan.
Skal jeg sige op, siger jeg op. Jeg flytter gerne.
Bare ikke Santa Fe. Der får jeg myrekryb. Jo.
- Jeg flytter gerne til Santa Fe. - Jeg vil have et barn.
Et barn? Hold da op...
Sådan et, det tager 18 år at opfostre?
Er... i orden. Lad os gøre det.
- Lad os få et barn. - Det vil du jo ikke.
- Jeg vil have os. - Også jeg.
Men du skal ikke have et barn, du ikke ønsker.
Godt. Så er det bare...
En rædsom, uløselig situation, ja.
Manner. Ja. Det er det værste.
- Det må du undskylde. - Du skal ikke undskylde.
Jeg elsker dig.
Jeg elsker også dig.
Tak.
- Åh gud, du stod lige der. - Du parallelparkerer højlydt.
Ikke kun hjulkapslernes skraben mod kantstenen. Du råber.
"Kan De hjælpe? Er jeg tæt nok på?"
"Er jeg slet ikke tæt på? Tak!" Og så videre.
- Kan vi lige tale sammen? - Ja. Om Douglas og Poppy?
- Sveder du? Bruger du bodyspray? - Ja og tak.
Det handler ikke om dem.
Selv om de fik mig til at tænke over venskab
og forhold og komplicerede ting, du ved.
Og jeg ved ikke, men... jeg måtte bare se dig.
- Er det sært? - Nej. Godt, du kom.
- Synes du? - Ja. Jeg vil sige noget.
Der skete noget vildt.
Derek bad mig tage med ham til Barstow.
Jeg lovede at tænke over det. Selv om det er skørt, så...
...gør jeg det måske.
Det er skørt.
Og ved du hvad? Jeg går igen.
- Du er jo lige kommet. - Jeg skal på stranden.
Kl. 21.00?
Fikst, ikke? Ingen trafik.
- Hvad sker der? Nu sveder du. - Det kan ordnes på stranden.
Tekster: Josephine Salome Ulnits www.sdimedia.com