Nauhoitettu maaliskuussa 2020, ennen Covid-19-pandemiaa.
Vitsini ovat vuodelta 1983.
NETFLIX-ALKUPERÄISSARJA
Kiitos.
Kiitos. No niin.
Kiitos oikein paljon.
Kun on tässä asemassa ja tulee esiin -
ja näkee, miten ihmiset reagoivat, vaikka se olisi keinotekoista...
Vaikka reaktio olisi luotu keinotekoisesti,
tämä jännitys,
joka selkärankaani hivelee, on sanoinkuvaamatonta.
Kiitos. Miten voitte?
Taas mennään, naiset ja herrat. Olen innoissani tästä.
Tästä tulee hauskaa, ja ehditte silti kotiin...
Tekemään, mitä kotona teettekin.
Toivottakaahan tervetulleeksi kaksinkertainen Oscar-ehdokas,
herra Lippukassa, Robert Downey Jr.
Terve! Hauska nähdä.
Siitä on aikaa. -Kiva nähdä.
Kiitos paljon. -Tämä on ilo.
Miten voit? -Hienosti.
Kiva. Eikö ole kivaa?
Kiitos anteliaisuudestasi. Kiitos paljon, kun olet täällä.
Tiedät, miten tämä menee. Kysyn sinulta kysymyksiä.
Voit vastata niihin. Ei ole pakko.
Minä hoidan valtaosan puhumisesta.
Sellainen minä olen. -Hienoa.
Haluan aloittaa henkilökohtaisella asialla.
Olin menossa lonkkaleikkaukseen, koska se on in.
Kaikki leikkaavat jotakin. -Näin on.
Menin ortopedille, ja hän sanoi "ei".
Kuunteletko yhtään?
Kuuntelen. -Selvä.
Odotas nyt hetki.
Saisinko nyt yhden sekunnin ajan katsoa, että täällä on kaikki kondiksessa?
Käyt kuumana. Yleisö on lämmin. Tämä on sinun iltasi.
Anteeksi. Olinpa töykeä. -Jatka.
Kyllä tämä tästä. -No niin.
Niin...
Hän sanoi, etten tarvitse lonkkaleikkausta.
"Lonkkasi on vääntynyt. Jokin lihas kulkee täältä tänne ylös."
Ilahduin, sillä jos voi välttää tärkeiden nivelten korvaamista,
sitä kannattaa välttää.
Luin sinusta, ja vastaan tuli eräs kamppailulaji.
Lajisi on ilmeisesti Wing Tsung.
Näin on. -Aivan.
Kun minulla on tämä ongelma...
Niin. -Mitä mieltä olet?
Sitä pohtii, mikä sieltä tulee avauskysymykseksi,
ja sitten on Dave Letterman.
Kamppailulajithan ovat hyviä kaikkeen.
Suosittelen sitä kyllä, sillä se on melko yin laji.
Se ei ole jujutsua, jossa estetään aseellinen hyökkäys ja kuristetaan.
Tämä suoliluu-sääriside, tämä koko alue, ja koko lonkka...
Tuntuuko lonkan liikerata rajoittuneelta? -Se tässä hassua onkin.
Pystyn kaikkeen, mihin ennenkin, mikä ei kyllä ole paljoa...
Mutta heidän mukaansa lonkkasi hioutuu pulveriksi...
Sain listan venytyksistä kuvituksineen.
Kauanko sitä jaksaa?
Voit tehdä venytyksiä, tai voit tulla tappelemaan.
Kunhan teet jotain.
Niin, mutta...
Haen työkaluni. Voin vilkaista.
Hienoa, että olet täällä.
Tiedän sinusta nyt paljon.
Mitä enemmän tiedän, sitä enemmän pidän sinusta.
Kun tulin Kaliforniaan, tiesin isästäsi,
eikä asia varmaankaan näin ollut,
mutta arvelin, että hän oli oppinut, esoteerinen elokuvantekijä.
Eihän se aivan naulan kantaan ole?
Tuo oli kyllä ihaileva arvio.
Hän oli vastakulttuurin elokuvantekijä New Yorkista.
Päädyimme tänne ja kuljimme edestakaisin.
Aivan. Ja oliko se Greaser's Palace?
Greaser's Palace. -Onko se hänen tunnetuin teoksensa?
Hän teki 1968 filmin nimeltä Putney Swope.
Aivan. -Se lienee tärkein.
Greaser's Palace on yksi suosikeistani.
Two Tons of Turquoise to Taos Tonight on myös mahtava.
Hienoa. -Sekin on hyvä.
Chafed Elbows, Babo 73, No More Excuses...
Sellaiset kuin Paul Thomas Anderson, jotka ovat Downey Seniorin faneja,
hyvä ystäväni Anthony Michael Hall...
Me viittaamme isän elokuviin jatkuvasti.
Olitko monessa niistä? Menikö se niin, että nyt tarvitaan lapsi, kävisikö Robert?
Menikö se niin? -Nimenomaan.
Kun tarvittiin lapsi...
Indie-elokuvissakin on lapsityövoimalakeja...
Meillä taas: "Minun poikani tekee, mitä käsken. Nukkua ehtii myöhemmin."
Oliko se hauskaa? Oliko se tavallisia kotihommia?
Se tuntui luonnolliselta, ja se on osa perheeni dynamiikkaa.
Sitä alkaa oppia asioita elämästä vanhempiensa ammatin linssin läpi.
Ajattelitko varttuessasi ikinä,
että alat ohjelmoijaksi tai autojen suunnittelijaksi,
vai tiesitkö aina tulevasi näyttelijäksi? Samahan se, kun sitä tekee jo kotona.
Katso minua.
Mitä tuo tarkoittaa?
Tarkoitan...
Hyppäsin Santa Monica High Schoolin aidan yli.
Kiipesin kouluun, koska lintsasin ensimmäiset tunnit,
ja menin tyttöystäväni Jeneen konekirjoitustunnille hengailemaan.
Välillä olin teatterikerhossa opettajan apulaisena,
ja sitten kiipesin taas ulos.
En ehtinyt juuri atk-tunneille, joten...
Valmistuitko kuitenkin lukiosta?
Melkein valmistuin.
Olisin ollut...
Sain vastaavan GED-paperin. Palataan aiheeseen myöhemmin.
Mitä tyttöystävästäsi tuli?
En tiedä.
Hän on täällä tänään. Tulepa esiin!
Se olisi mahtava yllätys.
Kuvitelkaa, jos hän olisi johdatellut minut tähän Jenee Gravino -tarinaan,
sillä hän oli ainoa, joka asuu täällä yhä,
jonka saisi kävelemään lavalle.
Olivatko lukiokaverisi myös kiinnostuneita teatterista?
On Sheenin veljekset.
On Emilio, jonka tunnemme,
on nuorin Charlie,
ja keskimmäinen Ramon.
Ramon Estevez.
Kun olin SaMossa, teimme Oklahoma!-musikaalia.
Anteeksi, SaMo? -Santa Monica High School. SaMo High.
Anteeksi, Nicoretteni.
Pysäköin sen, ja se jäi kiinni hampaisiin.
Jossain vaiheessa, jos tämä kestää,
tarvitsen lisää nikotiinia. -Selvä.
Ramon Estevez on eriskummallinen keskimmäinen veli.
Hän sanoi: "Sait Will Parkerin roolin, jossa täytyy stepata.
Tule studiolleni, saat minulta steppaustunteja."
Olin aivan äimänä.
Heillä oli kotona pieni tanssilattia ja tanko,
ja Ramon Estevez kovisteli minuun steppausliikkeitä.
En todellakaan odottanut sitä.
Et niin.
Siitä oli myöhemmin kyllä hyötyä.
Ajattelen Chapliniä.
Nuo taidot varmasti...
Ehkä vain kuvittelen, mutta luulisin, että niistä taidoista oli hyötyä.
Ennen nämä kirjoitettiin cv:hen kohtaan "erityistaidot".
Vaikkapa miekkailu.
"Jep."
"Osaatko ratsastaa?" "Kuin tuuli."
"Entä steppaus?"
"Ilman muuta. Steppaus onnistuu."
Semmoista.
Semmoisia hommia teit lukioaikojen läpi.
Äitisi oli näyttelijä. -Näin on.
Hänen vakioroolinsa sarjassa Mary Hartman, Mary Hartman.
Sehän oli hänen viimeinen projektinsa?
Se oli myöhemmin. Hänen hahmonsa nimi oli Muriel,
joka oli Charlien outo ex-vaimo, jolla oli palovammoja, ja...
Se oli outoa, sillä olin tottunut siihen,
että hän on isän elokuvissa tai kotona kanssamme,
ja sitten hän olikin taas Kaliforniassa näyttelemässä,
enkä tietenkään nähnyt häntä usein, sillä hän teki töitä.
Oliko hän hyvä siinä, sikäli kuin tiedät?
Fantastinen.
Kuten vaimoni, joka istuu tuolla...
Heippa, kulta.
...sanoo...
Susan Downey, tilallinen. Terve.
Hän ei nouse seisomaan. Tiedän sen.
Hän hätyyttelee meitä pois.
Hätyyttelee. -Kauanko olette ollet naimisissa?
Miten tapasitte? -Susan ja minä olimme...
On elokuva nimeltä Gothika.
Sellainen Halle Berry -kauhuleffa. Muistatteko sen?
Kun minut valittiin rooliin Gothikaan, en ollut kovin haluttua kamaa.
Ja...
Tienasin ehkä 0,4 senttiä per dollari, sillä maksoin omat vakuutukseni ja muut,
ja Susania varoitettiin minusta.
Hänen käskettiin pitää minua silmällä, ja niin hän teki.
Kauanko olette olleet naimisissa?
Menimme naimisiin 2005, eli se tekee...
Viitisentoista. -Pitäisi olla.
Noin 15. No... -Niin.
Hassua, että sanot noin,
sillä vanhempani olivat naimisissa 15 vuotta,
ja 60- ja 70-luvulla se oli jo aika hyvä pätkä.
Me taidamme päihittää sen.
Hyvä. -Tuplataan se.
Hyvä. -Triplataan.
Sinulla on kotona eläintarha.
LA Countyn läntinen eläintarha.
Olen kuin Eläintohtori, jolla on budjetti.
ROBERT DOWNEY JR.:N KOTI
Paikka oli vanha koirien ja hevosten turvakoti.
Siellä oli tyhjää tilaa.
Katsoin hevoshakaa ja mietin, että siellä voisi olla vuohia.
Ovatko kaikki eläimet pelastettuja?
Jotkut ovat, jotkut hankimme,
mutta kaikkia kohdellaan kuin lottovoittajia.
Mitä alpakat ovat? Kuuluvatko ne alpakoiden sukuun?
Ne ovat vähemmän aggressiivisia laamoja.
Näin olen ymmärtänyt. -Entä jakit?
Kuuluvatko ne jakkien sukuun?
En tiedä, mikä niiden suhde jakkeihin on.
Maantieteellisesti ajatellen, miksi pidät niitä?
Onko tämä harrastus?
Tämä on...
Olemme hankinnoissa... -Saanko koskea?
Koske ihmeessä. Hän on Fuzzy. Hyvin kiltti.
Haluaisi kai haistaa kättäsi.
Nyt ne pillastuivat!
Helkkari sentään!
Varo. Kuka tuon teki?
Jättäkää hänet rauhaan.
Mitä tuo oli? -Ne haluavat johtajan.
Ne ovat hyvin rauhallisia, mietteliäitä, ihastuttavia olentoja.
En tiedä alpakoista mitään.
Et selvästikään. -Paitsi että ne ovat söpöjä.
Mistä päin maailmaa ne ovat?
Etelä-Amerikasta? -Luulisin niin.
Miten ne hoitavat paperityöt päästäkseen Etelä-Amerikasta tänne?
Hieno huomio.
Kaliforniassa on paljon alpakoita,
ja on naisia, jotka hoitavat niitä, keräävät villaa ja kutovat.
Viedään ne kävelylle. -Ovatpa söpöjä.
Hei. -Hän on tosi kiltti.
Saako niitä koskea? -Todellakin.
Nämä ovat kummalisimpia alpakoita...
Ne ovat kunekune-possuja.
Vitsit!
Miksi sinulla on näitä? -Katso nyt niitä. Ne ovat upeita.
Tulkaas, pojat. Mennään.
Eikö siinä olekin raamatullinen fiilis?
Viedäänkö ne kaupungille?
Mitä ulostetta...
Tuo lienee... Tuo on kyllä possun kakkaa.
Tuo on sioista.
Heidän asemassaan pudottaisin itsekin pari läjää matkalla leikkikentälle.
Hän on se kiltti.
Noin.
Eläimet rakastavat minua.
Niin se vain on. -Alpakkakuiskaaja.
Katso tätä. Mikä puu tämä on?
Onko se jonkinlainen tammi?
En tiedä...
Se on seetri. -Seetri!
Onko se seetri? -On se kai.
Kauanko olette asuneet täällä?
Vuodesta 2009.
Minä oikeastaan...
Tulin kassini kanssa ja elin siivellä monta vuotta.
Laitoimme hynttyyt yhteen, kun laivamme tuli, ja päädyimme tänne.
Tiesikö Susan, mihin ryhtyi, kun tapasitte?
Ei, hän oli tyypillinen keskilännen naiivi.
Hän sai radikaalin koulutuksen.
Hän tapasi molemmat minut, savusti yhden ulos -
ja ilmoitti pitävänsä toisen.
Oliko siinä kaikki? Oliko se se muutos?
Ei siinä ikinä ole kaikki, mutta tiedät, että kun löytää hienon elämänkumppanin,
sitä ymmärtää, ettei uhraus ole vain tarpeellista.
Ja uhkavaatimukset toimivat. -Aivan.
Tässä ovat Dandy ja neiti Aivo,
ja minä talutan Fuzzya ja alfaa, Madrea.
Neiti Aivo on suloinen nimi.
Neiti Aivo on kullanmuru.
Hän sai tarpeekseen.
Ne taitavat tietää, minne menevät. Annetaanko mennä? Otetaanko ketjut pois?
Kuulin, että menemme polttomerkitsemään ne.
Haluatko tehdä pienen DL:n?
D/L?
Tuo oli... En ole tehnyt moista ennen. -En minäkään.
Nehän ovat sinun! -Niinpä.
Mikä oli ensimmäinen elokuvasi perheen ulkopuolelta?
John Sayles haki näyttelijöitä elokuvaan nimeltä Baby, It's You,
jossa oli Rosanna Arquette ja eräs Vinnie Spano,
ja sain pienen roolin.
Kerroin kaikille kavereille.
Sanoin: "Katsokaapa. Huipulla ollaan. Parrasvaloissa. Valmistautukaa."
"Homma lähtee nyt kunnolla."
Elokuvassa onkin yksi kohtaus, jossa kävelen ohi,
ja toisessa istun pöydässä, mutta yksi tyttö nojaa niin,
että kaikki paitsi minä näkyvät.
Ystäväni kunniakseen kehittivät lauseen: "Ehkä se olet sinä."
Olitko hankala?
Kuule...
Olen lukenut... -Jos tulet lähemmäksi, minäkin tulen.
Selvä.
Meidän välillämme. Anna mennä. Kuiskaa.
Nyt meni kiusalliseksi. -Hyvä.
Kun olen katsonut...
Olen katsellut elokuviasi ja olen huomannut yhden piirteen.
Selitä minulle, olenko oikeassa vai väärässä.
Kun katson sinua elokuvassa,
on kuin katsoisit minuun ja sanoisit:
"Älä huoli, tämä on elokuvaa. Kaikki järjestyy. Minä hoidan homman."
Kuvittelenko jotain?
Tuskinpa.
Se on tuttuus.
Ehkä se on parempi tapa kuvailla sitä.
Olen kuullut tätä muiltakin.
Tom Hanks sanoo, että meidän täytyy isännöidä kokemusta ihmisille,
mikä on minusta tapa sanoa, että jos en ole itseni tiellä,
en ole itsekeskeinen enkä häiritse omaa energiakenttääni,
koska ajattelen vain omaa suoritustani tai neuroosejani,
sitten voin kutsua muut sisään kokemaan jotain itse.
Olen ollut mukana projekteissa, joissa on vain sanottu:
"Tässä on roolisi. Lue tämä."
Sinä et toimi niin, ja se on yksi asia, joka...
Se on Hollywood-legenda, joka on enimmäkseen totta.
Muuttelet käsikirjoituksia perusteellisesti,
ja joskus muutat koko juonta.
Olenko oikeassa? -Jos pystyn.
Mikä sellaiseen motivoi?
Minä...
Olen kirjoittajien kasvattama, ja olen ollut tilanteissa, joissa näkee,
mikä vitsin idea oli, ja miten se toimisi vielä paremmin.
Joskus taas tulee vastaan isoja möhkäleitä, joihin ei halua kajota.
Silloin opettelen ne parhaani mukaan, koska niitä ei parane peukaloida.
Mutta yleensä on aina parantamisen varaa.
En ole hienostelija enkä tykkää ajan hukkaamisesta,
enkä pyri siihen, että muutan kaiken, ja muiden pitää opetella kaikki uusiksi.
Sitten pitää vain yrittää tulkita, onko porukassa tilaa innovaatiolle.
Joskus taas pitää vain olla hiljaa ja tehdä asiat normaalilla tavalla.
Onko tässä kyse omasta kekseliäisyydestäsi?
Onko luonnollisempi tapa välittää sama asia?
Annanpa esimerkin.
Puoli elämää sitten -
puhuin -
lordi Richard Attenborough'lle ennen Chaplinin kuvausten alkua.
Sanoin: "Dickie..."
"Niin, kulta?"
"Kuule, käsikirjoituksesi on naurettava."
Etkä! -"Korjasin sen."
Hetkinen. Minkä ikäinen olit?
Kaksikymmentäviisi.
"Juoni on naurettava. Ei pahalla, tämä on sarjakamaa.
Tämä ei tunnu...
Etkö tiedä, että ennen Chaplinin pojan kuvauksia -
hänen vaimonsa sai keskenmenon,
ja siksi hän valitsi rooliin Jackie Cooganin?
Hän sanoi: "Entä sitten?"
Sanoin, että se on syvällistä, ajatuksia herättävää.
Sitä ihmiset haluavat. Hän sanoi: "Emme kuvaa sitä."
Sitten luin hänelle läpi versioni hänen elokuvastaan Chaplin,
hän kuunteli koko jutun ja sanoi:
"No niin. Nähdään kuvauksissa maanantaina."
Ja siinä sitä sitten oltiin. -Vau.
Nuolaisin ennen kuin tipahtaa.
Luulin ihmisiä "yhteistyöhaluisemmiksi".
Lopulta kyse on vain mielipiteistä.
Tästä jää mieleen kaksi asiaa.
Ensinnäkin Richard Attenborough -imitaatiosi.
Loistavaa. -Kiitos.
Hieno mies.
Minuun teki vaikutuksen rooliluettelossasi...
"Robert Downey Jr. oli Chaplinissä?"
"Robert Downey Jr. oli Chaplinissä."
Katsoin elokuvan.
Se on upeaa taidetta. Se on uskomaton.
No...
Siinä oli monta tekijää.
Yksi oli, että kun tapasin Dickien ensi kertaa,
hän näytti kuvaa Tom Cruisesta ja sanoi:
"Eikö olekin huomattava yhdennäköisyys?
Eikö olisi hienoa, jos Tom Cruise olisi..."
Kutsuttiinko minut nolattavaksi?
Mistä oli kyse? -En tiedä, mitä se oli.
En pelleile. Hän näytti Tom Cruisen kuvaa ja ehdotti häntä Chapliniksi.
Sanoin, että niin kai.
Mitäs muutakaan?
Hän ei lähtenyt mukaan, joten mitäs nyt?
Oliko se uhkaavan tuntuista?
Näyttelijät, niin kuin muutkin taiteilijat,
ovat valmiiksi epävarmoja, ja sitten Richard Attenborough sanoo:
"Hitsin ikävää, ettemme saaneet Tommya mukaan."
Se oli paras yritykseni. Kiitos. -Ei paha.
Tuo oli pohjois-Lontoota. Aika hyvä.
Olet tehnyt paljon elokuvia.
Väsytkö ikinä sen väsyttävämpiin puoliin?
Kovan työn odottaminen on uuvuttavaa.
Aivan. -Itse suorittaminen...
Tykkään hyvästä, kovasta menosta, kunhan asiat etenevät johonkin suuntaan.
Jos ihmiset tulevat toimeen ja kunnioittavat toisiaan, se on upeaa.
Juuri kuvailemasi on tosielämässä kuitenkin lähes mahdotonta.
Järjestelmällinen jahtaaminen. -Niin.
Kutsumme sitä...
Yleensä 50 apinaa nussii jenkkifutista... -Hyvää päivää! Anteeksi, mitä?
Olisiko täällä mitään lypsettävää?
Vuohia voisi kokeilla, mutta se ei ole ideani hauskanpidosta.
No niin. -Edessäsi on Cutie Boots.
Se on löytövuohi. -Mistä ne tulivat?
Suojakodista.
Kuten tiedät, niillä on horisontaalinen...
Silmäjuova. Se on hullua. -Iiris ei ole pyöreä, vaan litteä.
Näkömekanismin täytyy silti olla käytännössä sama,
mutta miksi tämä ero?
En tiedä.
Nämä ovat kauniita. -Niin ovat.
Pyhä lehmä. Ihan kirjaimellisesti.
Laitan tämän tähän.
Juu.
Kiitos muka avusta.
Näetkö tämän lehmänpaskalta näyttävän? -Näen, mitä se on?
Aioin kysyä, tiedätkö, mitä se on.
En tiedä, onko se muoviräjähde vai jonkinlaista räjähdegeeliä...
Tulkaas.
Alue on kyllä aika raskaasti miinoitettu.
Jätän merkin, jotta et astu tähän ja laukaise räjähdystä.
Belted Galloway -lehmiä. Kutsumme niitä Oreoiksi.
Mikä lajin tausta on? -Skotlantilainen.
Nämä ovat lihanautoja.
Ne eivät ole lypsykarjaa.
Nämä ovat... -En ole varma.
Voimmeko...
Saako eläimiä lähestyä?
Saa toki. Mennään.
Hupsista.
Ovatpa nättejä. Kasvavatko ne vielä?
Ne ovat jo aika isoja.
Mitäs arvioidaan? 400 kg? 500 kg?
Jotain sellaista. -Sinnepäin. Puoli tonnia.
Tämä sujuu paljon paremmin kuin eilisiltana kuvittelin.
Ihan tosissaan.
Ei tallomista.
Suru-uutisia Malibusta tänään. Elokuvatähti Robert Downey Jr...
Kumpi mainittaisiin ensiksi? En antaisi sinun käydä kuinkaan.
Tunnen samoin.
Sinulla on koko elämä edessäsi.
Kiitos. -Minä taas olen 100.
Heittäytyisin niiden eteen.
En oikeasti. Heittäisin hänet. -Riittikö?
Heittäisin hänet... Peräännytään nyt vain.
Miten toit ne Skotlannista?
Näen kuvia ja minulta kysytään, mitä pidän.
Kysyn, oliko tässä kaikki.
"Näyttäkää lisää." Ja sitten se on vähän kuin roolitusta.
"Nämä kaksi ovat veli ja sisko."
"Eivätkö siat olekaan veli ja sisko?"
Cutie Boots, ja mikä sen toisen sian nimi oli?
Pops.
Sian nimi on Pops. -Pops ja Cutie Boots.
Sitten on Salama, Liipaisin ja Memo.
Anna kun keskeytän.
Meneekö ihan metsään?
Enhän minä ole farmari.
Anteeksi, kulta.
No niin. Sitten katsoin elokuvan Alta nollan.
Voi juku. -Ja...
ALTA NOLLAN
Se osui ja upposi,
koska minulla on 16-vuotias poika, hahmoasi nuorempi,
mutta joka tapauksessa -
matkalla nuoreksi aikuiseksi ja siitä pidemmälle,
ja se on hiton pelottavaa. -Niin on.
Näin sen uudestaan hiljattain,
ja se on oman aikansa tuotos, mutta olet silti oikeassa.
Se on opettavainen tarina siitä, mitä ihmiset tekevät sopiakseen joukkoon.
Ohjaaja Marek Kanievska oli aivan poikkeuksellinen.
Poikkeuksellinen tyyppi.
Harjoituksissa hän sanoi joskus:
"Yrittäkää saada Andrew McCarthy jonkinlaisiin vaikeuksiin."
Sanoin, että onnistuu. Hän sanoi: "Hyvä. Se on tärkeää.
Haluan, että hän joutuu pyytämään poliiseja olemaan pidättämättä teitä."
Sanoin, että kyllä tuo onnistuu.
Hän sanoi: "Haluan, että Andrew McCarthy tuntee olevansa vastuussa hengestäsi."
Vau. -Se oli jo aika rajun kuuloista.
Sitten McCarthy sanoi, että Marekilla on hulluja ideoita.
"Lakkaisitko kävelemästä Santa Monica Boulevardin keskellä,
houkutellen kyttiä, jotka luulevat sinua seonneeksi juopoksi?"
Kieltäydyin.
Olin jo hieman itsenäistynyt,
mutta elokuvan symboloima turmeltuneisuus ja rappio...
Minun piti laittaa pahimman tapauksen naamio päähän -
ja ilmaista itseäni sen läpi.
Minkä vaiheen ohitit,
jonka takia kokeilusi ylittivät jonkin rajan?
Minusta se on aina kulttuurijuttu.
Ja kuten lääketieteellinen säätiö sanoo,
alkoholismi ja addiktio ovat oikeastaan aivojen tauteja,
mutta ihmiset eivät tahdo ottaa parannuskeinoa siihen, kun sitä tarjotaan.
Se tekee siitä salakavalan.
Mutta ratkaiseva vaihe, en tiedä...
Olit oikeastaan vielä lapsi, kun se toden teolla alkoi.
Minulla on asiasta vain oma ymmärrykseni.
Olin alkoholisti, mutta on monta...
Hetkinen. Olitko alkoholisti? -Olin.
Vau. Katselen tätä myöhemmin ja voin sanoa todella oppineeni jotain.
Kun olit aivan alhaisimmassa vaiheessa...
Tein tällaisen suurpiirteisen aikajanan...
Ongelmat näyttävät kestäneen vuodesta 1996...
Kyllä. -...noin vuoteen 2004.
Juuri näin.
Aikakirjoja ei ole niin pitkältä ajalta, mutta oletetaan, että ennenkin oli jotain.
Esihistoria.
Mietin itsekseni, että hän vain jatkoi työskentelemistä.
Oliko sen jatkaminen hauskaa?
Ei.
Mielenkiintoista.
Ensimmäisestä kerrasta, savukkeesta, jointista, huumeesta, oli mikä oli,
ikävuosina 8-38, se on hullu...
Minun sukupolvelleni...
8-38? -Niin, 8-38.
8-38? -Kuulit oikein.
Onko kyseessä usein mainittu tilanne, jossa otit isäsi kanssa marijuanaa?
Niin, ja...
Kulttuurillisesti,
meidän koko ekosysteemimme perustui sille,
että jos jokin kiellettiin, sitä tehtiin senkin edestä.
Sillä niinä aikoina...
Kuinka mystistä. Ajat toistavat itseään.
Luottamuksen puute hallinnon juonitteluun ja yhteiskunnan hyvä- ja huono-osaiset...
Sellaiseen kulttuuriin minä kasvoin.
Jos tulisi Robert Downey Jr. -elokuvafestivaali...
Kyllä.
...mikä on...
Mikä on... -...huono idea.
Pystyisikö siellä selvästi näkemään, että tässä vaiheessa hän olikin pulassa?
"Tässä elokuvassa hän ei ole pulassa. Tässä taas..."
Onko se niin selvää, vai selvisitkö siitä kunnialla?
Vai etkö käyttänyt, kun teit töitä?
Aivan. Kerran sillä oli kyllä vaikutusta,
ja sanon sitä elokuvahistorian rennoimmaksi esitykseksi.
Elokuvan nimi oli Joululoma, ja tein sen Jodie Fosterin kanssa.
Hän oli todella kriittinen ja sanoi:
"Taidat päästä kuin koira veräjästä.
En yrittäisi uudelleen, sillä me olemme armelias ryhmä."
Hehkutin edellistä ottoa. Hän sanoi, että pärjäsin hienosti.
"Hienosti menee."
Sitten, kun olin vankilassa, hän kirjoitti minulle kirjeessä:
"Selitän, mitä tarkoitin hienosti pärjäämisellä."
Olit vankilassakin, hitto soikoon. Mitä se aika merkitsee sinulle nyt?
En halua vankilaelämän yksityiskohtia. -Oletko varma?
Minäkin olen kokenut pahoja juttuja.
Jotkut lähtevät ulkomaille taistelemaan ja palaavat PTSD:n kanssa.
Nimenomaan.
Pahimmillaan se kulkee mukana lopun elämää.
Ensinnäkään en nuorena ikinä ajatellut...
Jos joku olisi sanonut: "Nyt tulee hyvä juttu.
Näin elämäsi tulee etenemään."
Olisin kiljunut.
Mutta tiesin...
Ja eräs tuomari Mira...
Tiesin olevani tekemisissä sellaisen tyypin kanssa,
joka ei laskenut leikkiä siitä, että ehdollinen rangaistus tarkoittaa,
että jos pärjäät hyvin, emme pane sinua poseen,
ja että kun ehdollisuus loppuu, niin sitten täytyy mennä vankilaan.
En vain kasvanut uskomaan, että seuraukset...
Luulin pääseväni kuin koira veräjästä.
Kun katselen joitain elokuvia, niin kuin Rodney Dangerfieldin Paluu kouluun,
muistan pari kohtausta...
En ollut änkyräkännissä, kun kuvasimme,
mutta minut oli juuri herätetty lähes koomasta -
tekemään viiden sivun kohtausta.
Olin silloin nuori,
ja vuorottelin tuon meiningin ja Saturday Night Liven välillä.
Kaipa se oli hauskaakin, mutta myös aika stressaavaa.
Puhummeko kokaiinista?
Kyllä. -Muista aineista?
Toki. -Heroiinista?
Kyllä, mutta sivumennen, tykkään myös juoda paljon.
Katson, voimmeko samastua toisiimme.
Joskus, kun nousin rannikoidenväliselle lennolle,
jos miehistö tunsi minut jo, he tyhjensivät kokonaisen...
kokonaisen laarin pikkupulloja vain minua varten.
Minulle kävi samoin.
Olin tulossa kotiin klubikeikalta Denverissä.
Matkalla he tutustuivat minuun.
He antoivat minulle jättipullon matkatavaralokerosta.
Hymyilivät kaupan päälle. Voi luoja.
Mutta jos lukemani oli totta,
puhuit äidillesi hyvin vaikeassa vaiheessa...
Kyllä.
...ja silloin lopetit.
Oletan, että olit käynyt vieroituksissa. -Todellakin.
Vieroitus on kivaa.
Mutta en... -Ne ovat lepohetkiä.
Se ei kestänyt.
Se vaatii, minkä vaatii,
ja tiedän aika monta ihmistä nyt, koska arvatkaa mitä?
Addiktio ja alkoholismi ovat nyt aivan yhtä elinvoimaisia kuin koskaan.
Kun heitä näkee tietyssä iässä,
ja he ovat vasta alkamassa kieltämisen,
ja seuraukset, lakijutut, kaikki semmoiset.
Se saa minut miettimään, mistä todella on kyse,
ja miksi ihmiset muuttuvat.
Paljonko on kyse onnesta,
paljonko siitä, että yrittää kehittää hyvän moraalisen psykologian.
Sitä teki keikan ja sitten sanottiin:
"Teimme esitysjuttumme. Nyt on meidän hetkemme."
Meidän hetkemme siinä yhteisössä tarkoitti pullon tai muun jutun hakemista.
Tarvitsimme palkinnon siitä, mitä olemme tehneet.
Anteeksi, jos keskeytän.
Ole hyvä. -Katso tuota näyttöä.
KORJAA TUKKASI
Tasoitanko tukkaasi takaa, Dave?
Hoitaisitko sen? En tiedä, mitä tuo tarkoittaa.
Herranen aika, kylläpäs onkin. Odota.
Laitanko kahvia tai vettä? -Jos se sen vaatii. En vain jaksa...
Kiitos.
Kiitos paljon.
Jumalan siunausta.
Muistan ensimmäisen kerran, kun join, kahdeksan- tai yhdeksänvuotiaana.
Isäni vain sanoi...
Oli joulu, ja hän joi viskiä soodalla.
"Haluatko?" "Toki, haluan kokeilla." Ja se pamahti.
Se ei ollut paha.
Se oli "pyhä sylvi!"
Jatkoin juomista, ja koin, että...
Ei ketään kiinnosta, mutta tykkään puhua itsestäni.
Kiinnostaa se. Emme tienneet.
Menin lääkärintarkastukseen, ja hän sanoi: "Oho, maksasi on hieman turvonnut."
Hän kysyi, juonko.
Sanoin ottavani oluen silloin tällöin.
Se ei ollut totta. Olin kännissä joka hiton päivä.
Kun täytin 34, pääsin taas televisioon -
ja tajusin, että ainoa tapa heittää kaikki pois on se,
että annan alkoholin pyörittää elämääni.
Ja se oli siinä.
En ole juonut mitään sen koommin, ja...
Oi, kiitos paljon.
Tämä värittää ymmärrystäni sinusta,
sillä aiemmin olisin pohtinut, miksi tapitat minua niin vakavana.
"Hänenkin maksaansa varmaankin painellaan ja hänkin valehtelee."
Se oli... -Sinulla oli...
Olen kiitollinen, ettei se hallitse minua, hyvässä eikä pahassa,
ja kiitollinen, etten satuttanut ketään muuta prosessin aikana.
Ehdottomasti.
Onko Davelle rehua?
Voi luoja. Upeaa. -Tästä tuleekin... Voi parkaa.
Yleensä muuten teen Arnold Palmereita,
kun täällä on vieraita töissä.
Nähdään. -Ei ole edes hiki.
Mahtavaa. Kohta on.
Saan Jack Hannan näyttämään ääliöltä.
Ole hyvä. Ota siitä.
Jos tätä pitäisi tehdä kaiket päivät...
Pahemminkin voisi olla.
Olemme sikojen aitauksessa,
ja lapioin tässä...
Tiedättehän.
Kiitos. -Ole hyvä, Cedro.
Kiitos paljon. Mitäs Dave?
Hyvää. Mitä...
Selvä. Saanko toisella kierroksella...?
Voi luoja. Olen pahoillani.
Oletko?
Teetkö tätä ikinä, Robert? -En koskaan.
Mutta sinä kyllä inspiroit minua.
Saatan alkaa toimia suoremmin eläintenhoidon parissa.
Katso tuota.
Hittolainen! Hyvää duunia. -Niinpä. Minä en pelleile.
Tämähän on meditaatiota. -Niin on.
Puunhakkuu, vedenkanto.
Jaan tässä hengellistä viisauttani.
Kuka tämän tekee, kun lähden pois? Tuleeko Conan O'Brien ensi viikolla?
Kuka tuon tekee? -Tule katsomaan.
Ei kukaan.
Tulisiko Ellen tänne...
Hän jättäisi sen muille.
Mainitsit lapsesi.
Miten vanhemmuus sujuu? Sinä, vaimosi ja lapsenne.
Minulla ei ole siinä paljon sananvaltaa.
Olen paikalla.
Olen kuin 80-luvun limusiinikuski. "Tule kahdeksalta, kuten ohjeistettu."
Tätä kuulet jatkuvasti: Tykkäävätkö lapset nähdä sinut leffoissa?
Kyllä kai.
Heillä on ohimenevä kiinnostus minuun.
Ohimenevä kiinnostus.
On kyllä myös selvää, että...
Poikamme Exton, hänellä on Iron Man.
Sellainen tyhmä halpa. Pitäisi ostaa hyvä.
Hänellä on Iron Man sängyn vierellä, ja pohdin,
eikö hän pitänytkin Haukansilmästä enemmän?
Yrittääkö hän vain sanoa, että olen silti hänen supersankareiden top 10:ssään?
Kun se juttu tulee pääsi päälle,
onko se oikeasti siinä, vai eikö sitä ole?
Erinomainen kysymys.
Alun perin kaikki oli oikeasti siinä.
He halusivat säästää korvaamalla tietokonegrafiikoita.
Muistan, miten kypärä tuli naamalle, ja joissain kuvissa olin kokopuvussa,
ja he sanoivat: "No niin, laskeuduit katolle."
Kun sanomme "action," ole, niin kuin olisit juuri laskeutunut.
Laitoin kypärän päähän ja se sulkeutui, enkä nähnyt mitään.
Sitten LED-valot syttyivät, ja se oli kuin Mantshurian kandidaatista.
Olin täysin sokea.
Viimeisen Avengersin aikaan he kysyivät, voisinko laittaa sen...
Kypärän? En.
"Kyllä." "Ei."
"Kaksi pistettä tähän, maalatkaa se myöhemmin."
Voimme tehdä sen teiltä käsin.
Kysyinkö jo lapsuutesi sarjakuvista?
Luitko supersankarisarjakuvia lapsena? -Kaikkia sarjakuvia.
Archie Comics, Kersantti Rock, Spider-Man, Iron Man, Fantastic Four, X-Men.
Kaikkea. -Se ei siis ollut sinulle uutta.
Ei oikeastaan.
Genreä oli yritetty saada vauhtiin jo pari kertaa.
Se oli genre, joka vain vaati hieman enemmän...
Sinä muutit sen.
Sinä inhimillistit sen hyvin viihdyttävällä tavalla.
Selvä.
Etkös vain?
Tästä puhuin aiemmin.
Ensimmäisen lopussa muutit käsikirjoitusta pressitilaisuudessa.
Menikö se niin?
Jon ja minä muutimme sitä 45 sekunnin välein.
Jon Favreau? -Niin.
Aioimme kokeilla minua Iron Maninä. Emme halunneet salaista henkilöllisyyttä.
Siinä kohtaa...
Kukaan tuskin tietää, kenen ajatus se oli.
Sanotaan, että Jonin, ettei tule puhelua.
Aika hyvä tarina.
Minäpä väitän, että idea oli sinun, sillä näyttää siltä,
että oli parin kolmen sadan miljoonan tuotanto,
joka oli menossa tiettyyn suuntaan, ja veitkin sen toiseen.
Se on upeaa.
Ja on hienoa, jos se on lähelläkään totuutta.
Aivan.
Työstätkö nyt elokuvaa? Tuleeko elokuvia vielä?
Oletko vielä Marvelin sarjakuvajutuissa?
Onko se elämänvaihe ohi? -Ei, minä...
Menetkö eri suuntaan? -Se on ohi.
Voitko tehdä tietynlaisen elokuvan, hyvin kirjoitetun, tiukan juonen,
hyvän ohjauksen simppelin elokuvan miljoonalla?
Tekisitkö sen nyt?
500 000? -Miljoona on aika paha.
Ei sinun tarvitse olla siinä.
Se on pesulabudjettini.
Ei...
Totta puhuakseni nykyään voi tehdä minkä vain projektin millä vain budjetilla.
Sen on vain paras olla hyvä.
Nykyään minua vetävät puoleensa sellaiset asiat kuin...
"Onpa jännä kulma tähän asiaan,"
tai "tuo mimmi on upea ohjaaja. Palan halusta nähdä, mitä hän tekee."
Teetkö nyt elokuvaa?
Mitä aiot tehdä?
Mitä hän tekee seuraavaksi? -Niin.
Tässä on idiootin kysymys: "Nyt, kun et ole Iron Man, mikä sitten?"
Niinpä. Mitä tehdä, kun ei ole enää Iron Man?
Kysyn itseltäni samaa.
Olen pakkolomalla,
seurailen ja yritän pysyä perässä muiden tekemisistä.
Ja luulisinpa, että voisin tehdä ihan mitä vain huvittaa.
Tiedän...
Katsoin yhden sarjoistasi, jonka myös tuotit, jonka aihe oli tekoäly.
Aivan. -Se oli osa sitä... Jalka...
Se vihreä jalanjälki. -The Footprint Coalition.
Marvel-sopimus tuli päätökseen,
ja olin ollut tekoälyn ympäröimänä -
päivätyössäni yli kymmenen vuoden ajan,
ja YouTube kysyi, kiinnostaisiko meitä kehittää tätä sarjaa, ja teimme sen.
Se oli mahtavaa, sillä opin siitä valtavasti.
Footprint Coalition on ihan eri juttu, jonka parissa toimin aika paljon.
Mikä on Footprint Coalition? Onko se ympäristötoimintaa?
Osa sitä on säätiö,
joka tukee voittoa tavoittelemattomia ympäristöjuttuja tekeviä yrityksiä,
ja itse tulen varmaankin viettämään eniten aikaa mediayhtiön puolella,
jossa haluaisin haastatella ihmisiä, jotka pyrkivät siivoamaan planeettaamme -
ja huolehtimaan ympäristöstämme. -Kun sanot, että... Niinpä.
Voiko aplodeja jatkaa loputtomiin?
Se auttaisi minua sijoittajieni kanssa.
Laitetaan tähän vähän tekoälyä.
Olen hyvin pessimistinen.
Uskon, että sen pysäyttäminen... On myöhäistä pysäyttää sitä.
Uskon, että sopeutumiskyky on ainoa toivomme. Entä sinä?
Sitähän sanotaan, että optimisti on henkilö,
joka uskoo tulevaisuuden olevan epävarma.
Aivan, nimenomaan.
Pessimisti on aina oikeassa, mutta ei tyydyttävällä tavalla.
Sopeutumiskyky on yksi juttu,
mutta on aivan yhtä helppoa -
yrittää tuoda ihmisiä yhteen keskustelemaan tosissaan -
teknologian ja tekoälyn hyödyntämisestä tavalla,
jolla voi olla valtava vaikutus.
Olet oikeassa. Meidän täytyy sopeutua, ja tulla synergistisemmiksi.
Juttelin erittäin hyvän ystäväni kanssa, jonka olen tuntenut 45 vuotta.
Selvä.
Hän on näyttelijä, joka työskenteli kanssasi.
Hänen nimensä on Tim Thomerson. -Tajuttoman lahjakas koomikko.
Tunnen hänet hyvin.
Kysyin, millaista on työskennellä Robert Downey Jr.:n kanssa.
Hän sanoi näin:
"Hyvä tyyppi, helppo työkaveri, antelias ja hauska."
"Ei paskaa näyttelijäsontaa."
Siinäpä teksti hautakiveeni.
Kiitos paljon ajastasi.
Tämä oli ilo.
Ihmisenä arvostan suuresti saavutuksiasi ihmisenä.
Kiitos.
Robert Downey Jr., naiset ja herrat.
Kiitos paljon.
Aika kiva, eikö?
Tekstitys: Otto Nuoranne