‎Acest episod a fost înregistrat ‎înaintea pandemiei.
‎Personalitatea mea iritantă este veșnică. ‎(Dave)
‎N-am intrat într-un magazin ca ăsta ‎de mult.
‎Ador farmaciile CVS.
‎Veneam aici fiindcă aveam o emisiune
‎și mă simțeam…
‎O clipă. Stai așa.
‎- Uite. Parcă suntem la TV. ‎- Da.
‎Bună tuturor! Revenim imediat.
‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎Doamnelor și domnilor, David Letterman.
‎Ce faceți?
‎Mulțumesc foarte mult. Vă rog.
‎Îmi pare bine să vă văd. E cineva nou?
‎E a doua oară la Alex. ‎Ați mai fost aici, dnă?
‎Excelent, niște întârziați. ‎Pentru Dumnezeu!
‎Ora nu apare pe bilet? Luați loc.
‎Nu vă mai uitați la ei.
‎Partea bună la serialul la care contribui
‎este că învăț lucruri ‎despre care nu știam prea multe,
‎iar în seara asta vor fi multe de învățat.
‎Sunt foarte entuziasmat și cam neliniștit.
‎Așadar, doamnelor și domnilor, ‎bun venit Kimberly Noel Kardashian West.
‎Bună!
‎- Mulțumesc pentru invitație. ‎- Mersi că ai venit.
‎- Ce faci? ‎- Sunt bine.
‎Tu ai făcut asta?
‎- Împletitura? ‎- Da.
‎Nu.
‎Nu știu să-mi fac părul.
‎Ți l-a făcut cineva, nu?
‎Cineva și-a tăiat părul ‎și mi-a oferit această coadă lungă.
‎Ai prins-o cu bandă dublu adezivă?
‎Nu, are un cârlig
‎și o lipești în jurul lui.
‎- Fugi de-aici! ‎- Da.
‎Părul meu natural e împletit cu el.
‎E remarcabil, dar acum ‎am mai multe întrebări.
‎În primul rând, e legal?
‎E legal, da.
‎Pot să te întreb cât te costă așa ceva?
‎Cred că am pus o postare pe Instagram ‎în schimbul lui.
‎Păr pe viață ‎pentru o postare pe Instagram.
‎Deci, cam cât ar fi?
‎Un sfert de milion de dolari?
‎Glumeam.
‎Nu-mi place să zic de bani.
‎Cred că, uneori, ‎e de-a dreptul nepotrivit.
‎Eu ce pot face să am păr pe viață?
‎- Ai destul, nu-ți trebuie. ‎- Da, am uitat de barbă.
‎- O mut la nevoie. ‎- Ai destul.
‎- Îmi cresc propria rezervă. ‎- Ce ușor ar fi.
‎Acum mulți ani, eu, alături de alții, ‎căci nu eram singurul,
‎am făcut glume despre tine ‎și emisiunea ta.
‎Fiindcă nu știam.
‎De asta mă plăteau. ‎Să fac glume despre chestii.
‎- Toți o făceau. ‎- Da.
‎Ei bine, iată-ne… Nu mai râde nimeni acum.
‎- Pentru că succesul… ‎- Da.
‎Și apoi, celălalt lucru, ‎a fi celebru pentru că ești celebru,
‎nu l-am înțeles niciodată,
‎fiindcă e o emisiune TV.
‎Să fii una dintre vedetele emisiunii…
‎Dacă nu aveai stofă de vedetă, ‎emisiunea n-ar fi avut succes.
‎Nu tu ai fi în direct acum, ci altcineva.
‎Noțiunea faimei de a fi faimos ‎mi s-a părut superficială.
‎- N-am fost de acord cu ea. ‎- Da.
‎Nici eu n-am înțeles-o, ‎fiindcă mereu am crezut…
‎Actoria e foarte grea și n-o pot face.
‎Dar jucam un personaj.
‎Dacă cuiva nu-i place filmul ‎și personajul, e în regulă.
‎Oamenii trebuie să ne placă ‎pentru cine suntem.
‎Pentru mine a fost și mai greu. ‎Cum îți împărtășești viața?
‎- Trebuie te arăți pe tine… ‎- …însuți.
‎Am făcut un pact încă de la început.
‎Vom arăta totul, dar vom fi noi înșine.
‎În cazul nostru, situația a fost diferită.
‎De obicei, într-o familie,
‎o singură persoană are prim-planul,
‎dar eu am trecut prin toate ‎cu fiecare în parte, în același timp.
‎Dacă rețeaua „E!” ‎ne trimitea în excursie prin lume
‎și eram toți împreună…
‎Am lucrat 20 de ani la CBS ‎și nu m-au trimis nicăieri.
‎Am de două ori vârsta ta. ‎Nu trebuia să fac remarca asta.
‎Dintre lucrurile care au fost viața ta…
‎vreo șapte, opt, nouă sau zece
‎puteau fiecare să umple o singură viață.
‎- Tatăl tău era avocat, dar nu profesa. ‎- Lucra în industria muzicală.
‎Apoi și-a reluat profesia de avocat ‎pentru prietenul său OJ,
‎în acel caz și…
‎O să te întrerup. OJ a fost nașul tău.
‎Prieten apropiat. Unchiul OJ.
‎Bine, nu e nașul tău. E unchiul OJ.
‎Prietenul cel mai bun al tatălui tău.
‎Mama ta era prietena cea mai bună ‎a lui Nicole.
‎Da. Cu o săptămână înainte,
‎am fost toți în Mexic cu familiile.
‎Familia Simpson și noi.
‎Apoi, ceea ce s-a întâmplat ‎a fost de neimaginat.
‎Dar apoi…
‎tata ținea partea lui,
‎iar mama era de partea complet opusă…
‎Știu că am răspuns la telefon.
‎Eram la cină, așezați cu toții, ‎iar eu am răspuns. Apel din închisoare.
‎Era OJ.
‎I l-am dat mamei, căci cu ea voia.
‎Îmi amintesc cum discuția s-a aprins.
‎Mama mea îi spunea în față ce simte.
‎- Ce a crezut sau ce a simțit? ‎- Era…
‎Credea că…
‎prietena ei a fost ucisă de către el.
‎Era foarte traumatizant pentru ea.
‎Apoi, mergeam acasă la tata, ‎unde totul era diferit.
‎Erau acolo Johnnie Cochran, ‎Bob Shapiro, tatăl meu, toată gașca.
‎Noi copiii, nu știam ce să credem ‎sau de partea cui să fim,
‎fiindcă nu voiam să ne jignim părinții.
‎Tata ne-a dus la tribunal într-o zi.
‎Ne-a luat de la școală ‎fără să-i zică mamei.
‎Mama stătea cu părinții lui Nicole,
‎iar Kourtney și eu ‎stăteam tocmai în spatele lui OJ.
‎Ne uitam la mama,
‎iar ea ne privea cu ură.
‎„De ce nu sunteți la școală? ‎Ce cautați aici?”
‎Iar noi: ‎„Privește în față, nu te uita la ea”.
‎Ne-a dezbinat familia ‎pe durata procesului.
‎Aveai 13 ani și pățeai asta?
‎Da. 13, 14.
‎Îmi amintesc clar, acasă după școală, ‎mă uitam să văd verdictul,
‎iar apoi tata ne-a sunat și a zis:
‎„Doamne! Ne vedem la unchiul OJ. ‎O să mergem toți acolo”.
‎Kourtney și eu am mers acolo.
‎Am zis că aveam 14 ani, ‎dar tata mă lăsa deja să conduc.
‎Am oprit lângă poartă în drum spre casă,
‎iar acolo erau multe videocamere.
‎În noaptea aceea, la știrile ‎Hard Copy,
‎au zis: „Amanta lui Robert Kardashian ‎a venit acasă la el”.
‎Iar eu: „Doamne!”
‎Nu-mi venea să cred ‎că inventau asemenea chestii.
‎Aceea a fost prima mea lecție ‎despre presă.
‎Îți amintește fără să vrei
‎de tragedia vieților care s-au sfârșit
‎și de familiile oamenilor.
‎Ce crezi acum ‎despre vina sau nevinovăția lui?
‎N-am spus niciodată ‎ce am simțit în privința asta,
‎pentru că îi respect copiii.
‎Dacă aș spune ceva,
‎aș răni public sentimentele cuiva.
‎Ca să nu fiu atacată și să mă apăr, ‎pe mine sau pe familia mea, am grijă.
‎Câți ani aveai când ți-a murit tatăl?
‎Douăzeci și doi.
‎Douăzeci și doi. Te-a zdruncinat?
‎S-a schimbat totul.
‎Da. Am lucrat pentru el la birou
‎și am învățat multe de la el.
‎Tatăl tău e avocat, iar acum faci Dreptul.
‎E prea simplist să facem asocierea asta?
‎E foarte interesant.
‎Asocierea cu tatăl meu e evidentă,
‎dar noi am crescut
‎ducând un stil de viață binecuvântat ‎în Beverly Hills.
‎Am trăit uimitor,
‎iar, înainte,
‎nu prea eram atentă la problemele altora.
‎Apoi, am văzut un ‎tweet ‎despre Alice Johnson,
‎iar simplul fapt
‎că cineva aflat la prima abatere,
‎o infracțiune cu droguri,
‎a fost pedepsit la fel ca Charles Manson,
‎mi se părea de neînțeles.
‎Nu era o infracțiune violentă.
‎A fost condamnată pe viață.
‎Și mi se părea foarte important
‎să fac lumină aici.
‎CÂTĂ NEDREPTATE…
‎Kim Kardashian West ‎sosește miercuri la Casa Albă.
‎O întâlnire cu președintele ‎care, acum doi ani,
‎li se părea de neimaginat ‎majorității americanilor.
‎Președintele Trump a urgentat ‎punerea în libertate a unei condamnate,
‎schimbând sentința pe viață ‎a unei străbunici din Alabama
‎după un apel față în față ‎cu Kim Kardashian.
‎Ai început brusc să fii contactată ‎de fiecare persoană,
‎din fiecare închisoare, ‎din fiecare stat al țării?
‎Cam așa. Da.
‎Vorbim acum ‎despre reformarea sentințelor.
‎Nu mă bazez ‎pe un alt avocat lângă mine,
‎oriunde mă duc,
‎pentru că nu cunosc portițele legii.
‎Vreau să le pricep eu.
‎Atunci, ești la Drept sau nu ești?
‎Sunt în programul „Reading the Law”, ‎în California.
‎Sunt patru state care fac așa.
‎Abraham Lincoln a făcut-o așa, cu faimă.
‎E ceva legitim.
‎Uneori, oamenii cred
‎că stai doar acasă.
‎Dar trebuie să petreci 20 de ore ‎pe săptămână într-un birou,
‎cu avocați care îți fac ucenicia,
‎te învață legile, prejudiciile,
‎codul civil, deci trebuie să înveți totul.
‎După primul an,
‎ai examenul pentru barou ‎într-o singură zi,
‎numit baroul „mic”, ‎pe care trebuie să-l treci.
‎Deci ți-ai făcut bine bugetul ‎pentru următorii patru sau cinci ani.
‎Da.
‎La examenul ăsta ai voie să aduci
‎-…o listă cu obiecte. ‎- Lucruri specifice.
‎Deci, dacă știi care sunt…
‎Mă descurc!
‎Mulțumesc. Totul e bine.
‎Îmi place să vin aici…
‎și să-i anunț că am probleme medicale.
‎Dacă văd pe cineva în farmacie, îi zic:
‎„Am pustule roșii și agresive, ‎pline de puroi.
‎Aveți vreun unguent pentru asta?”
‎Apoi, rămân doar eu în farmacie.
‎Am nevoie de stiloul absolut perfect. ‎Știu că sună aiurea.
‎Unele lasă multă cerneală. ‎Le deschid pe toate.
‎Deschide-le. Să încercăm.
‎Nu sunt ale mele.
‎Cât va dura examenul?
‎- O zi. Deci, va dura. ‎- Am visat la asta.
‎Eu și Kim Kardashian, ‎întinși pe podeaua unei farmacii.
‎E un vis recurent.
‎Va dura ore întregi.
‎- Testarea? ‎- Da, un test de zece ore.
‎Deci trebuie să am stiloul perfect.
‎- Vrei să deschid și eu? ‎- Da, te rog.
‎O să-ți scriu numele.
‎Bine. Ce drăguț!
‎Încearcă cu ăsta. Ar putea fi la fel.
‎Nu e. Știu de pe acum.
‎- Vezi cum lasă cerneală? ‎- Pătează.
‎Bine, stai. Îmi place genul ăsta.
‎- Sunt la fel? ‎- Dar baterii?
‎- N-ai nevoie de baterii? ‎- Nu cred.
‎Mereu ai nevoie de ele.
‎Nu-mi plac cele cu gel.
‎La o parte! Atenție!
‎Celălalt pare mai îndrăzneț,
‎dar voi alege unul și mai îndrăzneț.
‎Cumpărăm pixuri.
‎Hai să ne luăm tensiunea. Vrei?
‎- Crezi că e curat? ‎- Nu.
‎- Îți garantez că nu e curat. ‎- Da.
‎- Ce se întâmplă? ‎- Se vede ceva?
‎Ai stricat aparatul.
‎Ne ajutați cu sfigmomanometrul?
‎- Uite! ‎- Poftim. E bine?
‎Da. Dar ai pulsul cam mare.
‎- E meritul meu. ‎- Serios?
‎- Plus, ești încântată că apari la TV. ‎- Clar.
‎Am găsit ceva folositor?
‎- O să iau niște Old Spice. ‎- Ia-l!
‎Uită-te aici!
‎625 de bețișoare la cinci dolari. ‎E o glumă?
‎Atenție, cumpărători!
‎Azi avem bețișoare gratis.
‎Veniți la butoiul cu bețișoare.
‎Partea cea mai bună sunt bomboanele.
‎Mi-ai citit gândul.
‎- Doamne! ‎- Copii adoră bombele de baie.
‎Nu mă pot opri.
‎Asta e și ideea. Doar suntem americani.
‎Nu luăm și ceva care să-ți folosească?
‎Ne trebuie un ceas de călătorie.
‎- Când e examenul? ‎- Sfârșit de iunie.
‎Îmi iau liber șase săptămâni ‎să mă concentrez.
‎Trebuie să aibă cinci centimetri. Perfect.
‎Câte teste ai dat până acum?
‎Exersez teste, dar ăsta nu l-am mai dat.
‎Ăsta ar fi primul tău test oficial. ‎Poftim.
‎- Da. ‎- Baftă!
‎- Toate cele bune. ‎- Mersi.
‎Ce vrei pentru tine și familie ‎peste zece ani?
‎Cum vrei să arate? Ce vei face?
‎Să sperăm că, ‎în următoarele mandate prezidențiale,
‎voi lucra cu Casa Albă, ‎în domeniul amnistiilor.
‎Dar simți că ceea ce se face
‎în numele reformării sentințelor ‎în actuala administrație
‎permite în vreun fel ‎echilibrul democrației
‎pe un coridor al viabilității?
‎Habar n-am ce-ai spus.
‎Mulțumesc. Mulțumesc mult.
‎Încă n-am terminat Dreptul.
‎Încerc din nou.
‎Sunt recunoscător pentru ce faci.
‎Dar tot nu mă împac ‎cu actuala administrație.
‎Înțeleg.
‎Stai să te întreb. Pe cine votezi?
‎Eu știu pe cine votez.
‎Crede-mă, toți mă sună și zic:
‎„Să nu pui piciorul în Casa Albă,
‎că îți strici reputația”.
‎Am zis: „Trebuie să mă duc, ‎altfel viețile astea n-au nicio șansă”.
‎- O viață versus reputația mea? ‎- Da.
‎Pentru mine…
‎Faptele tale bune sunt copleșitoare.
‎O forță pozitivă
‎care face de rușine comportamentul ‎de neacceptat al președintelui.
‎Sunt foarte prezentă.
‎Sunt recunoscătoare acestei administrații ‎pentru munca din reforma închisorilor.
‎Le recunosc meritele când e cazul
‎și voi rămâne concentrată ‎pe ceea ce știu că pot face.
‎Și asta e tot ce pot face.
‎De ce eu nu simt asta?
‎Nu sunt o persoană la fel de bună, ‎probabil?
‎- Cred că… ‎- Nu mai zic nimic.
‎E drăguț că ți-ai rupt din timp, ‎fiindcă știu că ești o femeie ocupată
‎și ai patru copii sub vârsta de…
‎- Șase. ‎- Șase.
‎Cum e, pentru Dumnezeu? ‎Ce mai fac copiii acum?
‎E magic, nebunesc, distractiv și…
‎Cel mai bun și mai agitat sentiment.
‎Este exact așa cum am crescut eu.
‎Mica mea experiență în domeniu
‎pe care eu și cu tine o avem în comun ‎cu fiecare părinte din lume
‎este că nu-ți poți imagina
‎constelația de îngrijorare și neliniște
‎pe care o ai față de copiii tăi.
‎- Da. ‎- Nu se termină niciodată.
‎Dar e atât de distractiv, ‎încât lași totul deoparte.
‎Absolut. ‎Când devii mamă, te gândești la tot.
‎Mai ales în ziua de azi, când zici:
‎„Sunt OK la școală, se înțeleg cu toți?”
‎Ne-am dus fiica la o școală de dans,
‎unde a avut loc un concurs de dans.
‎„Ce va simți dacă vă câștiga sau dacă nu?”
‎Te consumă atât de mult.
‎Ce a făcut la concursul de dans?
‎Ea și Kanye au câștigat ‎ultimele două ediții.
‎Stai puțin!
‎- E un concurs de dans fiică-tată? ‎- Da.
‎Da.
‎Au exersat, au prezentat un dans întreg, ‎au mișcările lor.
‎Asta te mai scapă puțin de îngrijorări.
‎- Nu e așa? ‎- Da.
‎Apropo, prezintă-mi toată familia.
‎- Haide. Toată lumea. ‎- Și nepoții?
‎Pe toți.
‎- De la mic la mare? ‎- Cum vrei tu.
‎- De unde să știu? ‎- Bine.
‎Îl am pe Psalm, care are opt luni.
‎Chicago, doi ani. Saint are patru.
‎North, șase ani. Eu am 39, Kanye.
‎Mai e Kourtney…
‎Au pierdut șirul.
‎Scott, copiii lor, ‎Mason, Penelope și Reign.
‎Apoi, Khloé cu fiica ei, True.
‎Apoi, îl avem pe Rob ‎care are o fiică pe nume Dream.
‎Apoi, Kendall, care nu are copii.
‎Apoi, Kylie, care o are pe Stormi.
‎Mama mea, Kris. Și bunica mea, MJ.
‎N-ai zis de Brody.
‎Mai sunt copiii lui Caitlyn. ‎Îi are pe Burt, Brandon, Brody și Casey.
‎Ai pomenit de Caitlyn Jenner,
‎pe care-l știam ca Bruce Jenner,
‎medaliat olimpic cu aur ‎la decatlon în 1976
‎și tatăl tău vitreg.
‎Iar acum e Caitlyn Jenner.
‎Cum a fost acea experiență?
‎Bruce era cel mai bun tată vitreg.
‎A fost minunat.
‎Când aveam 26 de ani, ‎mama era plecată din oraș,
‎iar eu stăteam cu ei
‎și…
‎am intrat în garaj,
‎iar Bruce era îmbrăcat complet ‎ca o femeie.
‎Perucă, machiaj, rochie, tocuri și haine.
‎Era prima dată când asistai la asta?
‎Da.
‎Am trecut pe lângă ea,
‎în camera mea, am împachetat rapid
‎și am sunat-o pe Kourtney: ‎„Trebuie să vin la voi”.
‎Mi-a zis: „L-ai prins pe Bruce cu alta?”
‎Eu am spus: „Aș vrea eu.
‎Ne vedem curând”.
‎M-am dus la ea,
‎unde aveam un computer ‎și căutam, gen:
‎„Ce înseamnă asta?”
‎Tot ce am găsit pe internet
‎a fost un episod cu Oprah
‎despre o femeie transsexuală.
‎Și tot nu pricepeam ce înseamnă.
‎Apoi, Bruce m-a sunat și mi-a zis:
‎„Când vei vrea, vom discuta față în față,
‎dar, între timp, să nu sufli o vorbă.
‎Mama ta habar n-are și o să mă omoare.”
‎Era puțin ciudat,
‎pentru că toți am vrut să-i fim alături,
‎dar voiam să fim și de partea mamei,
‎care ar fi fost șocată ‎după 22 de ani de căsnicie.
‎I-a frânt inima.
‎Aveau copii
‎și era cam mult
‎să afli asta odată cu toți ceilalți.
‎Dar, când am împlinit 30 de ani,
‎Caitlyn a venit la mine. Mi-a zis:
‎„Mă simțeam astfel încă de copil, ‎de la patru ani”.
‎Numai de curând ‎se simțea mai bine în pielea ei.
‎Gândește-te. Nu știu câți ani avea,
‎dar să te simți inconfortabil ‎atâta vreme până în acel moment…
‎N-aș dori asta nimănui.
‎Cred că ea a rupt niște bariere,
‎a deschis o ușă ‎pentru oamenii care nu înțelegeau.
‎Curaj și îndrăzneală. ‎Știu asta de la…
‎participarea mea ‎la viața școlară a fiului meu.
‎Educația de azi în această privință
‎e cu ani-lumină în fața celei de pe vremea ‎când erai tu la școală.
‎Desigur, când aveam vârsta aia, ‎nu existau școli, dar…
‎E încurajator.
‎E meritul ei că a contribuit ‎la acest proces educațional.
‎Revenind la premisa mea inițială,
‎când erai mică,
‎și începea ‎Keeping Up ‎with the Kardashians,
‎s-a lansat un filmuleț.
‎Nu părea o infracțiune, ‎dar cu siguranță o intruziune.
‎Da.
‎Cred că a fost extrem de jignitor.
‎Și jenant.
‎- Părea… ‎- Aveam douăzeci și ceva de ani.
‎Fiecare face alegeri proaste ‎și ia decizii rele când este tânăr.
‎N-ai greșit cu nimic, ‎dacă mă întrebi pe mine.
‎A fost un atac asupra ta ‎și ai supraviețuit, așa că…
‎Da, având familia alături de mine,
‎chiar și bunica…
‎Eram atât de supărată pe cele întâmplate, ‎iar bunica era alături de mine.
‎Am vorbit cu ea despre asta, iar mama
‎și toți ceilalți ‎mi-au fost de real ajutor.
‎Asta a însemnat totul pentru mine.
‎Chiar din prima zi,
‎când am avut primul mare scandal public.
‎Așa am trecut mereu prin încercări. ‎Împreună.
‎Am familia alături și doar asta contează.
‎La vârsta aceea,
‎lista cu lucrurile jenante ‎pe care le-am făcut
‎a fost de o mie de ori mai mare ‎decât vei face tu într-o viață.
‎Deoarece eram un tâmpit.
‎Și mereu beat.
‎Așa că făceam prostii la beție tot timpul.
‎Și, dacă aș fi știut ‎sau dacă aș fi avut idee,
‎că oamenii din jurul meu ‎nu erau de încredere,
‎-…cum a fost în cazul tău… ‎- Da.
‎…ar fi fost devastator.
‎Imaginează-ți că azi, ‎toți cei care au telefon,
‎au și cameră video.
‎Nu mai poți nici să înfuleci mâncarea
‎fără ca oamenii ‎să facă poze nebunești și jenante.
‎Eu nu m-am văzut niciodată dezbrăcat.
‎Bună!
‎OK, voi pune contur și iluminator.
‎Am încropit niște ținute, ca să vedeți.
‎Îmi place culoarea maro. Aș purta maro.
‎Vă fac un tur al frigiderului meu.
‎Pa, Choo-Choo!
‎Vă plac hainele din Wyoming?
‎Da.
‎Ai mare succes pe rețelele de socializare.
‎Cifrele de pe Instagram sunt șocante.
‎Șocante.
‎E ca o slujbă cu normă întreagă, nu?
‎- Da. ‎- Cât de des apari pe Instagram?
‎Cel puțin o dată pe zi.
‎Eram la începutul tranziției
‎de la mass-media obișnuită
‎la munca pe rețelele de socializare.
‎Dar îmi place că am trăit zilele
‎în care trebuia să apar la Leno ‎și Letterman.
‎- Îmi amintesc… ‎- Trebuia.
‎Nu trebuia, a fost o onoare.
‎Dacă voiai să promovezi un produs,
‎trebuia să iei interviuri.
‎Dar mă fascinează că e și lumea mea,
‎iar cifrele alea,
‎comparativ cu cele de pe Instagram-ul tău,
‎sunt minuscule.
‎Sper să n-o iei în nume de rău,
‎dar le ziceam lui Kendall și lui Kylie:
‎„O să apar la Letterman”,
‎iar ele: „Cine? Ce?”
‎Adică…
‎Ele apar efectiv ‎numai pe rețelele de socializare.
‎Iar eu ziceam: „Ce?”. A fost fascinant.
‎Acum o lună, era să mă sufoc.
‎Știi cum e pe Instagram…
‎Da.
‎Câți urmăritori ai pe Instagram?
‎- 162 de milioane. ‎- 162 de milioane.
‎Dacă pui unghierele astea pe Instagram…
‎- Ar exploda și ar fi peste tot? ‎- Posibil.
‎Tocmai mi-am făcut cont pe Instagram.
‎- Serios? ‎- Da.
‎Urmăresc o singură persoană. Pe tine.
‎- Nu se poate. ‎- Îmi dați telefonul? Aruncă-l aici.
‎- Ei bine, ai Instagram. ‎- Aruncă-l iar!
‎Iisuse!
‎- Sunt bună la prindere. ‎- Aruncă-l.
‎- Poftim. ‎- Suntem niște idioți la baseball.
‎Cum deschid Instagram-ul?
‎Ce e asta? Și de ce…
‎- E… ‎- De ce arată ca un cadou de Crăciun?
‎E telefonul tău adevărat?
‎- Da. ‎- Nu se poate.
‎De ce arată așa? E din recuzită?
‎- Nu. Sunt creativ. ‎- Nu.
‎Dacă vrei un selfie, trebuie să… ‎Ca pe vremuri.
‎Bună!
‎- Ești sigur? ‎- Nu știu.
‎Nu, aici e un buton la care nu pot ajunge.
‎Bine, să vedem.
‎- Uite, Kim. ‎- Poftim.
‎E jalnic.
‎- Da. ‎ - Arată…
‎- Așa e. ‎- Mă aprobi ușor, mersi.
‎Nu pricep.
‎- Vezi diferența de lumină? ‎- Uite-ne!
‎- Grozav. ‎- Ți-o trimit prin AirDrop.
‎Știi ce e AirDrop?
‎- Sigur. ‎- Bine.
‎Doamne, mă urmărești!
‎Doamne!
‎Vreau să le spun: ‎„Am înghițit o baterie. Păreri?”
‎Iată ce nu vreau. Nu vreau să urască.
‎Da.
‎Nu vreau ură.
‎Bine.
‎Încearcă.
‎Să le spun că am înghițit o baterie?
‎- Da. ‎- Pe Instagram?
‎Da, vezi ce iese.
‎Pe Instagram, la „stories”.
‎Da.
‎- Bună! ‎- Bună! Pot să apar și eu sau nu?
‎- Poți. ‎- Bine.
‎- Bună! ‎- Bună!
‎Unul dintre noi a înghițit o baterie. ‎Suntem la farmacie. Cine crezi că e?
‎Am înghițit o baterie. AA.
‎Voi avea o problemă medicală? Nu știu.
‎Dar putem întreba farmacistul.
‎Așa e, mergem la el.
‎Bună!
‎Bună! Pot să apar și eu sau nu?
‎Îmi place.
‎Uite. Vezi?
‎Știi că îți poți face poză ‎pentru pașaport?
‎Telefonul tău lasă niște urme verzi.
‎Făceam un show TV.
‎Era în fiecare seară ‎și aveam vreo 300 de urmăritori,
‎dar erau membri ai publicului.
‎E ceva viral, nu?
‎Mi-e teamă că, ‎dacă copiii stau pe rețelele sociale,
‎le va distruge abilitatea ‎de a se holba non-stop la televizor.
‎Promovezi lucruri de care nu-ți pasă, ‎doar de distracție?
‎Nu. Dar o făceam mereu.
‎Eram foarte contradictorie.
‎Promovam un supliment de slăbit, ‎apoi…
‎Carl's Jr.
‎Le făceam în același timp.
‎A fost…
‎Pe asta o păstrez.
‎Trebuie să scriem sub ea. ‎„Ajutor! Am înghițit o baterie.”
‎Posteaz-o și vezi cât de repede ‎vine ambulanța.
‎AJUTOR, AM ÎNGHIȚIT O BATERIE
‎- Crezi că e prea târziu pentru mine? ‎- Sincer, cam da.
‎Fiindcă nu cred că poți ține pasul ‎pe Instagram.
‎Așa că…
‎Mi se pare muncă multă ‎ca să te ții de treabă.
‎E real? E telefonul tău?
‎- Nu pot… ‎- Privește-mă.
‎- Unele litere nu le poți apăsa. ‎ - Stai puțin, acum nu…
‎- L-am pierdut. ‎- OK.
‎Zero aprecieri.
‎Cineva mi-a stricat telefonul.
‎Azi, poți lansa un brand complet.
‎Așa e. Cum ai făcut tu cu ‎Skims.
‎- Da. ‎- Voi fi sincer.
‎Până acum o lună,
‎ideea de modelator, nu știu…
‎N-o știam. Și încă… Nu.
‎N-am auzit niciodată. ‎Și apoi cineva a zis: „Spanx”?
‎Eu: „Spanx nu.”
‎Dar tu intri pe Instagram și zici:
‎„Știți ce, copii? ‎Modelatoare pentru toți.”
‎Vă mulțumesc că sunteți aici.
‎Cu plăcere!
‎Și, într-un minut,
‎se vând patru milioane de modelatoare.
‎Așa se întâmplă?
‎Cam așa ceva.
‎Să-ți spun o povestioară din viața mea.
‎De curând, eu și fiul meu am fost la schi
‎și ne aflam la 150 km de cabană.
‎Eu purtam chiloți lungi.
‎Am o vârstă la care mai trebuie să…
‎…mergi la baie.
‎Da.
‎E, practic, imposibil.
‎Ai rezolvat problema asta?
‎Ei bine, pentru femei,
‎lansăm acum haine cu orificiu pentru pipi.
‎- Ies pe piață când se lansează emisiunea. ‎- Haide, aplaudați!
‎Dar îți spun…
‎Testele pentru a vedea ‎cât de mare sau mic…
‎-…să fie… ‎- Bine!
‎… au fost o experiență interesantă.
‎Sunt sigur.
‎Kardashian la Paris în octombrie, ‎la Săptămâna Modei cu surorile ei.
‎Li s-au furat bijuterii ‎de zece milioane de dolari.
‎Cum se simte?
‎Ești în Paris.
‎Are loc un jaf.
‎Și să spui „jaf”
‎înseamnă să atenuezi ‎coșmarul situației de atunci.
‎Da.
‎- Credeai că o să mori. ‎- Da.
‎Când a fost asta? Acum trei ani?
‎Acum trei ani, la Săptămâna Modei.
‎Mi-am adus toate bijuteriile. ‎N-am mai făcut asta.
‎Le-am pus pe toate câte le aveam ‎într-o cutie de bijuterii
‎și le-am luat cu mine, crezând că…
‎„Suntem la Paris, trebuie să dau totul.”
‎În săptămâna dinainte,
‎Kanye îmi cumpărase un inel nou.
‎Eram entuziasmată și mândră,
‎l-am filmat ‎și l-am pus pe rețelele de socializare.
‎Kanye a venit ‎fiindcă nu-i plăcea ținuta mea,
‎așa că a venit să mă îmbrace.
‎De unde a venit Kanye?
‎Din turneu, în Statele Unite.
‎- Nu țin minte. ‎- Undeva.
‎- Boise. În Boise. ‎- Da.
‎Boise.
‎- Ți-a văzut ținuta... ‎- O fotografie cu ea.
‎A zis: „Vin cu primul avion.”
‎Și…
‎Haideți! Doamnelor și domnilor…
‎Dacă asta nu e iubire adevărată…
‎Ce a urmat?
‎Interesant era că eu, Kourtney, ‎Stephanie și Simone luam prânzul.
‎Luam prânzul cu prietenele mele ‎în acea zi
‎și am zis: ‎„Dacă ați fi jefuite, ce ați face?
‎Le-ați da lucrurile?”
‎De ce discutam asta? E o nebunie.
‎Am zis: „Le-aș zice «Luați tot».
‎Să ia tot.”
‎Nimic nu e important.
‎Și în acea noapte,
‎Kayne plecase fiindcă avea turneul.
‎Kourtney ieșise în club.
‎Noi călătoream cu un agent de pază
‎și am zis: „Ia-l tu fiindcă voi ieșiți. ‎Eu nu.”
‎Apoi, pe la trei dimineața,
‎aud un tropăit pe scări.
‎Credeam că Kourtney ‎și prietena mea, Stephanie, erau bete
‎și făceau gălăgie și scandal.
‎Am țipat la ele de câteva ori.
‎Și mi-am dat seama că nu-mi răspund.
‎Panică imediată.
‎Știam că e cineva acolo.
‎Cineva voia să mă atace.
‎O simțeam.
‎Mi-am luat telefonul să sun la 911… ‎Nu știam să sun la Urgențe în Franța.
‎Nu ăsta e numărul, știi?
‎- Deci… ‎- Folosesc cifre franceze.
‎Îmi sun agentul de pază,
‎dar ușile se deschid imediat ‎și intră polițiștii.
‎Așa credeam. Mi-au luat telefonul…
‎- L-au luat sau pare că l-au luat. ‎- Hoții sunt îmbrăcați în polițiști.
‎- Asta se înțelege? ‎- Da.
‎- Polițiști mascați. ‎- Câți erau în cameră cu tine?
‎- Doi. ‎- Doar doi.
‎Dar l-au adus și pe recepționer, ‎încătușat.
‎Cu arma spre el.
‎Așa că țipau la mine în franceză.
‎M-am ridicat în șezut și…
‎Ziceau întruna: „Inelul, inelul…”
‎Eram atât de speriată ‎încât ziceam: „Ce?”
‎Nu înțelegeam deloc.
‎Apoi, tipul îmi arată: „Inelul”.
‎Îl pusesem lângă pat.
‎I-am dat inelul, apoi m-a înșfăcat.
‎Eu purtam halat și nimic pe dedesubt.
‎Nu vreau să plâng.
‎Nu.
‎Ești bine?
‎Nu vreau să-mi stric machiajul.
‎E în regulă. Machiajul e OK.
‎Bine.
‎M-a înșfăcat și m-a tras spre el.
‎Nu aveam nimic pe dedesubt
‎și gândeam: „Acum o să mă violeze.”
‎„Asta e. Se va întâmpla.”
‎Știi?
‎„Pregătește-te.”
‎Așa că am făcut-o și apoi…
‎Nu știu de ce plâng, ‎am mai vorbit despre asta.
‎Dar apoi m-a legat cu cătușe, ‎cu coliere și cu bandă adezivă.
‎Apoi, mi-au pus bandă pe gură și ochi.
‎Înainte să-mi pună bandă pe ochi, ‎am văzut…
‎Înainte de asta, ‎fiindcă a fost la sfârșit…
‎Îmi găsise cutia cu bijuterii ‎și a făcut…
‎Știi? „Am găsit.”
‎Mă uitam la recepționer, ‎fiindcă nu știam cine e…
‎Ziceam: „Ce se întâmplă. O să murim?
‎Spune-le că am copii.
‎Am copii, am soț, am familie.
‎Trebuie să ajung acasă.
‎Spune-le să ia tot.
‎N-o să zic că i-am văzut.
‎Să ia totul.”
‎Apoi…
‎Apoi, am văzut o armă îndreptată spre mine ‎și am zis: „Bine, asta e.”
‎Mă tot gândeam la Kourtney.
‎Mă tot gândeam că o să vină acasă, ‎iar eu o să fiu moartă în cameră,
‎iar ea n-o să…
‎Va fi traumatizată pe viață ‎dacă mă va vedea.
‎Împărțeam o cameră. Pe patul ei.
‎Credeam că asta mi-e soarta.
‎Apoi, tipul a luat…
‎Îmi tot șoptea: „Tu OK.”
‎Tipul ăla. Tipul care nu avea armă.
‎„Dacă taci, vei fi OK.”
‎Nu vorbea engleză, dar mă gândeam:
‎„OK, îmi dă de înțeles ceva?”
‎Îmi treceau atâtea prin cap.
‎Am văzut fiecare episod din ‎CSI ‎de pe planetă,
‎așa că, pentru o secundă, ziceam:
‎„Uită-te la ochi. ‎Ce culoare au ochii și părul?”
‎Încerci să faci ceea ce trebuie
‎și totul se duce de râpă.
‎Totul se duce de râpă…
‎M-a luat și m-a pus într-o cadă.
‎Apoi m-a luat din nou, ‎m-a pus pe podea și a fugit.
‎Detectivii au intrat într-un apartament ‎și au făcut o razie la o casă de la țară.
‎17 arestări săptămâna asta,
‎suspecții având peste 50 de ani, ‎iar unul peste 70 de ani.
‎Deoarece se făcuseră arestări ‎și am citit declarațiile,
‎mi-am dat seama că mă urmăreau de doi ani ‎până la momentul respectiv.
‎- Hoții? ‎- Da.
‎Nu știam că aveau pe cineva la lift,
‎cineva în față, ‎cineva care a mișcat camera,
‎cineva care a spart ușa, cineva în mașină.
‎O întreagă echipă de oameni ‎care plănuise asta.
‎Deci n-a fost doar ‎„Să vedem dacă am putea…”
‎Au zis că au mai încercat,
‎dar Kanye era acolo și erau prea speriați.
‎Apoi au zis că au văzut ‎pe rețelele de socializare
‎că am un inel nou și uriaș.
‎Și eu…
‎Eu nu fur bijuterii.
‎- Niciodată… ‎- Asta e bine.
‎N-am fost jefuit niciodată de bijuterii.
‎Mi se pare că obiectele de acest nivel ‎sunt greu de valorificat.
‎- Știi cât valorau… ‎- Așa s-ar crede.
‎Sunt sigură că s-au vândut ‎pe piața neagră.
‎Dar au făcut un jaf uriaș
‎și toți sunt la închisoare, ‎unde așteaptă procesul.
‎Acum, cât a durat, ‎pentru că există o anumită…
‎nu o anumită măsură, ‎ci o măsură clară a șocului și fricii,
‎dar și împrejurările post-traumatice ‎prin care treci.
‎Ești cunoscută în toată lumea
‎prin statisticile de pe rețelele sociale ‎care sunt uimitoare.
‎A durat un an în care am devenit…
‎paranoică față de oamenii ‎care știau unde mă aflu.
‎Nu mergeam nici la restaurant, ‎fiindcă gândeam:
‎„Cineva știe că sunt aici, va face o poză, ‎o va trimite,
‎vor ști că ușa mea e deschisă, ‎copiiii sunt acolo.”
‎Mi-a fost…
‎foarte frică de tot.
‎Nu pot să dorm noaptea ‎decât dacă sunt…
‎vreo șase agenți de pază în casă.
‎Asta a devenit realitatea mea și e OK.
‎Întrebarea este: „Oare e OK?”
‎Nu e OK dacă eram eu.
‎Exceptând episodul cu plânsul, ‎eu sunt foarte în regulă.
‎Chiar sunt.
‎Mi-am sunat din mașină toate surorile.
‎Eram într-o conferință. Am zis: ‎„Slavă Domnului că am fost eu.
‎Eu am mintea puternică,
‎dar vouă v-ar fi futut viața ‎cât ați mai fi avut de trăit.”
‎Nu regreți cât ai pierdut, ‎slavă Domnului că trăiești,
‎copiii tăi își cunosc mama ‎și așa mai departe.
‎Ți-a spus cineva ‎că poți să spui „futut”?
‎Scuze, nu.
‎Nimeni n-a zis…
‎E pe Netflix, nu?
‎Da, dar mi-au spus să… ‎Zi orice, dar nu „futut”.
‎OK.
‎E preferatul meu dintre cuvintele rele.
‎Kanye, pe care îl știu puțin…
‎Și… Are o energie uriașă copilul ăsta.
‎Un intelect extraordinar.
‎Cine câștigă mai mulți bani?
‎El, probabil.
‎- Probabil? ‎- Probabil.
‎Cu cât?
‎Suntem egali.
‎Bine.
‎Amândoi suntem binecuvântați ‎și ne merge foarte bine.
‎Sunt foarte recunoscătoare.
‎Puteai să faci toate astea, ‎tot ce ai făcut,
‎puteai s-o faci dacă erai din Cincinnati?
‎Ar fi fost posibil?
‎Puteai s-o faci ‎fără ‎Keeping Up with the Kardashians?
‎Puteai s-o faci fără să lucrezi ‎pentru Paris Hilton ca stilist?
‎Nu știu ce e aia. ‎Nu știu cum te angajezi stilist.
‎Indiferent cât de mult viețile noastre
‎au trecut dincolo de serial și filmări,
‎serialul suntem noi.
‎Vreme de atâția ani ‎am încercat să dovedim că suntem faini,
‎vrem să fim celebri, ne dorim asta,
‎dar acum serialul arată că suntem normali, ‎o familie obișnuită.
‎E total altfel.
‎Am multe de obiectat aici.
‎În primul rând, m-am uitat recent ‎la clipul cu familia ta obișnuită.
‎Ne-ai făcut cunoștință cu 18 frigidere.
‎Mi-am zis: ‎„Asta nu e o familie obișnuită.”
‎Au venit cu timpul.
‎S-a văzut și când nu mi-am putut ‎permite chiria.
‎Nu am fi cine suntem azi ‎fără ‎Keeping Up with the Kardashians
‎și de aceea continuăm ‎să ne împărtășim viața, chiar dacă…
‎să fim sinceri, publicăm ceva pe internet ‎și câștigăm mai mult decât într-un sezon.
‎Asta suntem noi ‎și asta ne face să fim o familie.
‎După toate aceste dezamăgiri, ‎dureri de cap,
‎ai ieșit mereu cu bine din ele.
‎Te felicit pentru tot ce-ai realizat
‎și pentru că treci ‎printr-o viață remarcabilă
‎și sper că lucrurile ‎îți vor merge de minune.
‎- Mulțumesc. ‎- Fii binecuvântată!
‎- Mulțumesc mult. ‎- Mulțumesc.
‎O zi bună!
‎O mare onoare. Încântat.
‎Mersi mult. Salutări lui Kanye.
‎Îi transmit.
‎- Mulțumesc mult. ‎- Kim Kardashian, doamnelor și domnilor.
‎Ce e asta? Căști cu microfon?
‎Ce vor să zică?
‎Ce e asta?
‎Pentru telefon.
‎Dar nu cred că se va conecta la al tău.
‎Subtitrarea: Dan Butuza