‫- דודג'רס -‬
‫- אצטדיון דודג'ר -‬
‫ג'ייסון?‬
‫הו, ג'ייסון.‬
‫הנוכחות קצת דלילה.‬
‫ג'ייסון, טוב לראותך.‬ ‫-גם אותך, דייב.‬
‫מעט דברים מתעלים או משתווים‬ ‫לביקור במגרש בייסבול של ליגת העל.‬
‫כן, זה מגניב. אצלי זה חולני,‬ ‫אני בא להרבה משחקים של הדודג'רס מדי שנה.‬
‫שיחקת?‬
‫שיחקתי גרוע.‬
‫אני חושב ששברתי את שיא מספר הפסילות‬ ‫תוך כדי שצחקתי.‬
‫נראה מה נוכל לעשות כאן.‬
‫אנסה לחבוט בכדורים.‬ ‫-אעשה הצגה טובה.‬
‫- ריאן‬ ‫איש תחזוקה -‬
‫מוכן?‬ ‫-בוא נראה מה אתה עושה.‬
‫טוב. השניים הראשונים יהיו קשים.‬
‫לא.‬
‫ריאן, אתה חייב להוריד את זה, בנאדם.‬
‫יש סיבה לכך שאני איש תחזוקה.‬
‫דייב, אתה טוב בזה.‬ ‫-ואו, אחי!‬
‫מגיע לכל אמריקני לעשות את זה.‬ ‫-אני מסכים איתך.‬
‫עוד אחד וסיימתי.‬
‫אתה עומד קרוב מדי.‬ ‫-זה כמעט פגע בי.‬
‫תיכנס בו, דייב.‬ ‫-חשבתי להרחיק אותו.‬
‫זה כאב קצת?‬ ‫-כן.‬
‫אני רוצה לומר משהו.‬ ‫-נשמעת מאוד מוצק.‬
‫אני יודע.‬
‫משום מה, ממש נהניתי מזה. מה זה אומר?‬
‫- את האורח הבא אין צורך להציג‬ ‫עם דייויד לטרמן -‬
‫תודה. טוב.‬
‫אלוהים יברך אתכם.‬
‫תודה. בסדר.‬
‫כמה מביך זה שתריסר אנשים נעמדו שם…‬
‫וכל השאר, אלא אם כן יש לכם מגבלה כלשהי…‬
‫לא חשתם צורך או דחף לעשות כמוהם?‬
‫אלוהים יברך אתכם.‬ ‫סיימנו אתכם, חבר'ה. אתם יכולים ללכת הביתה.‬
‫תפסיקו. לא, זה יותר מדי…‬
‫זו בדיחה. אני צוחק אתכם.‬
‫תודה רבה, גבירותיי ורבותיי. זה כל כך טוב,‬
‫ויש לכם מזל שבאתם, כי האיש שמגיע…‬
‫אגב, אתם יודעים מי מגיע?‬ ‫-כן!‬
‫חשבתי שזה אמור להיות סוד.‬
‫הכרתי את הבחור הזה לפני זמן רב.‬
‫הייתה לי תוכנית טלוויזיה,‬ ‫ומדי פעם הוא הגיע להתארח בה.‬
‫ומאז… אבל כשהוא בא לתוכנית,‬ ‫עבורי הוא היה סתם עוד בחור בתוכנית.‬
‫ובמשך זמן רב חשבתי שהוא הילד‬ ‫מ"להשאיר את זה לביבר". זה…‬
‫מסתבר שזה לא נכון.‬
‫ולאחר אותם ימים למדתי להכיר אותו,‬
‫לכבד אותו על מה שהוא עושה.‬
‫הוא רב פעלים. שחקן מוכשר מאוד,‬
‫במאי, תסריטאי, מספר סיפורים.‬
‫ובנוסף, חשוב מכך,‬
‫הוא פשוט אדם מקסים. גבירותיי ורבותיי,‬
‫ג'ייסון בייטמן.‬
‫תודה.‬
‫ג'ייסון, מה שלומך?‬
‫היי.‬ ‫-טוב לראות אותך. תודה רבה.‬
‫איפה אני יושב?‬ ‫-ממש כאן.‬
‫היי!‬
‫תודה.‬ ‫-היי.‬
‫מה נשמע?‬
‫אני בסדר גמור. לא ידעתי,‬ ‫עמדתי שם וראיתי אותך עושה… אפשר לשבת.‬
‫איך אתם חושבים שאני מרגיש עכשיו?‬
‫למה? עשיתי משהו?‬ ‫-לא, זה בהחלט מגיע לך.‬
‫רואה את ארבעת האנשים הססגוניים שם?‬
‫אלו מחיאות הכפיים בעמידה שקיבלתי.‬
‫אני חושב שזה מקום מצוין לתוכנית כזו.‬
‫הקהל נחמד מאוד, הגודל נכון,‬ ‫זה מקום נוח עם היסטוריה עשירה.‬
‫היית כאן פעם?‬ ‫-לא, גרתי בלוס אנג'לס מאז 1976,‬
‫ולא ידעתי שהשכונה הזו קיימת, ובטח שלא זה…‬
‫זה… קיבלת מחיר טוב על האולם, דייב?‬
‫אתה צוחק?‬
‫אתה במאי, אתה יודע איך זה עובד.‬
‫לא, זה מקום ממש מגניב.‬ ‫-כן, זה מגניב.‬
‫אנחנו בהיילנד פארק.‬ ‫-כן. ממש מגניב.‬
‫כמובן שאני מכיר את היילנד פארק,‬
‫כי זה ליד אצטדיון הדודג'רס האהוב.‬ ‫-האצטדיון.‬
‫הקהל מריע למיקום של האולם. אני מת על זה.‬
‫אשתי ובתי כאן.‬ ‫-איפה?‬
‫הן כאן. מייפל בת ה-13, אמנדה.‬ ‫-היי, נעים מאוד.‬
‫שמע, ג'ייסון, תודה רבה שבאת לכאן.‬
‫זה מרתק אותי במשך רוב חיי,‬
‫להיות ילד כוכב. אני…‬
‫אני לא יודע איך זה קורה. יש לי בן,‬
‫זה מעולם לא היה חלק מ…‬
‫איך זה קורה? זה קרה לך וגם לאחותך.‬
‫כן.‬ ‫-היא גדולה ממך בשנתיים, נכון?‬
‫שלוש, ג'סטין.‬ ‫-שלוש שנים, ג'סטין.‬
‫ואיך זה להיות ילד כוכב?‬
‫בקצרה, שכן שלנו היה שחקן, חבר של אבא שלי.‬
‫הייתי בחוץ ושטפתי את המכונית‬ ‫של אבא שלי ביחד איתו.‬
‫השכן היה בדרך לאודישן ואמר,‬
‫"אתה נראה אומלל משטיפת המכונית,‬ ‫רוצה לבוא איתי לאודישן?"‬
‫אמרתי, "כן".‬ ‫-בן כמה היית?‬
‫הייתי בן עשר.‬ ‫-עשר.‬
‫כבר נשלחתי לעבוד, אתה יודע.‬
‫והוא אמר, "תשנן את הטקסט‬ ‫ותיכנס כאילו שאתה יודע מה אתה עושה.‬
‫"תגיד, 'מה, אני לא ברשימה?‬ ‫סליחה, זו טעות, באתי להיבחן…'"‬
‫נבחנתי והתקבלתי לתפקיד.‬
‫אז חזרתי הביתה,‬ ‫אבא שלי כבר ניגב את המכונית, הוא…‬
‫ואמרתי, "התקבלתי!"‬
‫הוא אמר, "לא יאמן, נהדר!"‬
‫אמרתי, "תצלם תמונות שלי,‬ ‫נשלח אותן לסוכנות ונמצא סוכן", ככה.‬
‫כי אבא שלי היה כותב, במאי ומפיק, עד היום.‬
‫והוא, במקום לשחק איתי בכדור בפארק,‬
‫הוא לקח אותי לקולנוע.‬
‫גם אימך הייתה בעסקי הבידור?‬
‫אימא הייתה דיילת ב"פאן אם".‬
‫היא טסה בכל העולם,‬ ‫והייתה שבועיים בעבודה ושבועיים בבית.‬
‫אבי ואני היינו הרבה ביחד כשאימא טסה.‬
‫המשפחה שלך במקור מריי, ניו יורק?‬
‫כן, נולדתי בריי. גרתי שם עד גיל שנתיים,‬
‫בוסטון עד גיל ארבע, סולט לייק עד גיל שבע,‬ ‫ולוס אנג'לס מאז 1976.‬
‫ולמה דווקא בוסטון ואז סולט לייק?‬
‫בעיקר עניין חוקי, הוא ניסה להימלט מהחוק.‬
‫אבא עסק בעבודות פוסט-פרודקשן בכל הארץ.‬
‫הוא ניהל מעבדות או אולפני עריכה‬
‫כשחיפש עבודות בבימוי ובכתיבה.‬
‫אז היה לי מזל בפרסומות בגיל צעיר‬
‫עשיתי כמה כאלו.‬
‫"גראהמ'ס מוזהבים בטעם דבש"‬
‫זה בטעם נפלא של דבש.‬
‫ג'סטין ראתה שזה מביא כסף,‬ ‫וגם היא לקחה סוכן.‬
‫בכמה כסף מדובר? חילקתי עיתונאים בגיל הזה,‬
‫אני יודע כמה כסף הרווחתי שם.‬ ‫-כן.‬
‫כמה כסף הרווחת?‬ ‫-זה…‬
‫זה היה יותר טוב. זה…‬
‫זה היה… באותם ימים,‬
‫אם השתתפת בפרסומת לאומית כמו "פפסי", או…‬
‫"האני נאט צ'יריוס" או משהו,‬
‫יכולת להרוויח 30,000 דולר על פרסומת‬ ‫עד שהיא ירדה משידור,‬
‫לאורך שלושה או ארבעה חודשים.‬ ‫-ואו.‬
‫אז אם אתה מופיע בכמה פרסומות‬ ‫הסוכן שלך אומר, "אולי אתה לא גרוע.‬
‫"נשלח אותך לתפקיד אורח בסיטקום."‬
‫לגלגל את ההצלחה.‬ ‫-כן.‬
‫שיחקתי בסדרות סיטקום,‬ ‫כמו זו עם ריקי ועוד כמה אנשים.‬
‫אהבתי לעבוד בטלוויזיה,‬ ‫סדרות עם מספר מצלמות בפני קהל באולפן.‬
‫ריק, אתה ללא ספק…‬
‫- "כפיות הכסף", 1984 -‬
‫הכי ישיר, הכי הוגן, הכי קפדן‬
‫ישר עד בחילה וחבר הכי טוב שיש.‬
‫ריקי שרודר ואני טיפסנו למתקני התלייה…‬
‫באולפני צילום יש לוחות עץ גבוהים,‬
‫פיגומים לתליית פנסים, שרשראות וציוד סאונד.‬
‫זה 18 מטר מעל הבמה.‬
‫טיפסנו לשם כשהכניסו את הקהל לפני הצילומים.‬
‫קנינו רובי נשיפה מפליז…‬
‫פליז?‬
‫זה למקצוענים.‬ ‫-כן, היינו מאוד מקצוענים.‬
‫טיפסנו לשם עם ערמת שכתובים,‬ ‫דפים של תסריטים,‬
‫לעסנו חתיכות נייר‬ ‫וירינו אותן על האנשים שבקהל,‬
‫בזמן שהם התיישבו והתכוננו ל…‬
‫על הקהל!‬ ‫-היינו מפלצות.‬
‫כן, צילמנו…‬ ‫-זה מקסים.‬
‫צילמנו באולפני יוניברסל‬ ‫והאופניים שלנו היו בחניון,‬
‫כי צריך להשקיע בחינוך גופני.‬
‫רכבנו על האופניים מאחורי רכבת הסיור.‬
‫אחזנו בקרון האחורי כדי שלא נצטרך לדווש,‬ ‫ונגררנו אחריו עד לאגם של "מלתעות".‬
‫עצרנו באגם של "מלתעות",‬ ‫קיפלנו מכנסיים ואספנו דגי זהב.‬
‫יש המון דגי זהב באגם של "מלתעות".‬ ‫אז הבחורים שנהגו ברכבת,‬
‫הם ראו שני בני 13 משתכשכים,‬ ‫אגם "מלתעות" הוא בעומק כזה.‬
‫הם התקשרו להורים שלנו ואמרו,‬
‫"לא נשעמם אתכם בהסברים,‬ ‫אבל אנו מנסים להפחיד אנשים.‬
‫"וכשרואים שם שני נערים‬
‫"במים בגובה הברכיים אוספים דגי זהב,‬
‫"זה קצת הורס. יש לנו שם עמלץ לבן."‬
‫אז נאלצנו להפסיק עם זה.‬
‫עכשיו, כשההצלחה גדלה, נהנית מהחיים?‬
‫נהניתי מאוד מהחיים, כן. חשבתי שאני פנטסטי.‬
‫כן.‬ ‫-כלומר…‬
‫חשבתי שאני הילד הכי מגניב.‬
‫דיברתי איתך על זה אתמול,‬ ‫התארחתי אצל ג'וני קרסון ו…‬
‫בגיל 15 התארחת בטונייט שואו.‬
‫ג'ייסון, קודם כל, אני מתנצל.‬ ‫קראתי לך "ג'וזף" פעמיים הערב משום מה.‬
‫זה בסדר, ג׳ק.‬
‫- ג'וני קרסון, 1984 -‬
‫זה מקסים. והוא כל כך מתוק.‬
‫לא, דייב.‬ ‫-ילד שנחשב לכוכב מפורסם בגיל 15,‬
‫אמור להיות יהיר.‬ ‫-הייתי כל כך נינוח.‬
‫אבל היית מתוק ונעים.‬
‫לא הייתי צריך להיות כל כך נינוח.‬
‫אתה בן 15, למען השם.‬
‫בכל מקרה, לדעתי זה מרשים. אבל אני מבין,‬
‫כשאני צופה בסרטונים ישנים, גם אני מתכווץ.‬
‫ולא רק סרטונים שלך, אלא גם של אחרים.‬
‫אתה…‬
‫אנשים שהיו ילדים שחקנים,‬
‫לרוב מספרים שזו גם חוויה לא נעימה.‬
‫זה היה חלק מחייך?‬
‫כן.‬
‫כלומר, אני חושב ש…‬
‫אני יודע שאני… שוב, חשבתי שאני פנטסטי,‬
‫ובטח הייתי קצת פרחח לפעמים.‬
‫מצד שני, הייתי פחות פרחח‬ ‫מכמה עמיתים שלי, אני חושב.‬
‫כמו מי?‬ ‫-כן.‬
‫אם היה כאן משקה אחר…‬
‫אני…‬
‫לא אציין שמות,‬
‫אבל עשיתי סדרה עם בחור‬
‫שלימד אותי מה לא לעשות.‬
‫זה סלל את הדרך שבה אני מקווה‬ ‫שאני מתנהג עכשיו על הסט,‬
‫כשאני זוכה לתפקיד ראשי‬ ‫או כשאני במאי, או משהו כזה.‬
‫מה היה שמו? ריק, ריקי?‬
‫אני מאבד אותך, דייב. אתה נוסע מעל קניון?‬
‫הלו?‬ ‫-"אתה נוסע מעל קניון"…‬
‫אחזור אליך, אתה קטוע.‬ ‫-טוב, נבדוק את זה.‬
‫אתה מרגיש שפספסת משהו בילדות?‬
‫אענה בשבילך. עשית משהו שאתה אוהב,‬
‫אז אני מנחש שלא הרגשת פספוס.‬
‫פספסתי הרבה בילויים, כי עבדתי מגיל עשר…‬
‫עד עכשיו, אז פספסתי הרבה בילויים.‬
‫אבל הדבקתי את הפער, דייב,‬ ‫בתקופת השפל של שנות ה-20 לחיי.‬
‫טוב, בשנות ה-20 לחייך,‬ ‫אני יודע למה אתה רומז.‬
‫מה הוביל לכך? זה…‬
‫התחלת להתנסות בחומרים לא חוקיים.‬
‫זה לא מצחיק.‬ ‫-לא, אבל לפעמים כן.‬
‫אסדר לך משהו שיצחיק אותך כל הלילה.‬ ‫-לא, זה בסדר.‬
‫ובכן, מה שהוביל לכך‬ ‫היה צימאון לחיים נורמליים.‬
‫חזרתי לבית הספר בסוף כל עונה טלוויזיונית‬
‫אז ביליתי עם החבר'ה שלי מהתיכון.‬
‫ומה עושים בתיכון?‬ ‫יוצאים ומבלים בסופי שבוע, אז…‬
‫נכנסתי לזה כי חשבתי,‬ ‫"אני עובד קשה, אז אחגוג הרבה."‬
‫והדבקתי את הפער עד גיל 30.‬
‫אז יצאת לחופשה של כמה שנים?‬
‫זה היה עשור של כיף.‬
‫זה פגע בעבודה שלך?‬
‫בהחלט, דייב.‬ ‫-כן.‬
‫אבל כן, עדיין עבדתי קצת,‬ ‫מספיק כדי שלא לשקוע.‬
‫היית בצרות צרורות,‬ ‫כמו רוברט דאוני ג'וניור?‬
‫הוא בחור…‬ ‫-לא.‬
‫שכמעט התרסק פעמים רבות‬
‫ותפס את עצמו והתייצב,‬
‫וכעת הוא בחור שמח, נהדר ומצליח.‬
‫אז היית…‬ ‫-לא, שפל המדרגה שלי…‬
‫לא שפל ששווה סיפור משעשע.‬
‫זה היה פשוט… כפי שאמרתי, הדבקתי את הפער.‬
‫אמנדה עזרה לי מאוד ואמרה,‬
‫"היי, חמוד, אתה מוריד את הקצב כרגע,‬
‫"וזה בטח ימאס לך בעוד כמה שנים.‬
‫"אבל מה דעתך על עכשיו? בוא נתקדם."‬
‫איך התרשמו ממך בעסקי הבידור בהוליווד?‬
‫אנשים חשבו,‬ ‫"ג'ייסון לא מעניין אותנו יותר",‬
‫או, "חבל שהוא נעלם"?‬ ‫-לא, מה שאמרת.‬
‫האפשרות הראשונה?‬ ‫-זו הייתה תקופה קשה, כן.‬
‫אז אלו היו חייך במשך זמן רב.‬ ‫-כן, לא למדתי במכללה, לא היו לי כישורים.‬
‫אתה מתחרט שלא למדת במכללה?‬ ‫-סליחה?‬
‫אתה מתחרט שלא למדת במכללה?‬ ‫-רק כי עכשיו אני סקרן מבחינה אינטלקטואלית.‬
‫לא הייתי כזה פעם.‬ ‫הקטע של לימודים מרצון לא נשמע לי הגיוני.‬
‫אז זה היה בגלל הקריירה שלך,‬
‫או שזה לא הסתדר מבחינה כרונולוגית?‬
‫היית עסוק מכדי ללמוד במכללה, או…?‬
‫ובכן, עשיתי את הסרט זוכה פרס האוסקר‬ ‫"זאב צעיר 2", ב…‬
‫- "זאב צעיר 2", 1987 -‬
‫אני רוצה לשנות כמה שיעורים.‬
‫עשיתי את זה בסוף התיכון, בסוף כיתה י"ב.‬
‫וצילמנו את זה‬ ‫בתקופת מבחני הבגרות בבית הספר.‬
‫ולא היה לי זמן לעשות‬ ‫שני מבחני בגרות מתוך ארבעה,‬
‫אז לא קיבלתי תעודת בגרות.‬
‫אז לשם הפרוטוקול, לא סיימת את התיכון?‬
‫נכון. כן.‬
‫ואו.‬ ‫-כן.‬
‫עד כה הגבלנו את זה לבוגרי תיכון בלבד.‬
‫כן.‬
‫זה נכון.‬
‫גרת כאן פעם, נכון?‬ ‫-כן, הגעתי להרבה משחקים.‬
‫מתי גרת כאן? למה?‬
‫עברתי לכאן ב-1975‬ ‫כי חשבתי שרציתי לכתוב לטלוויזיה,‬
‫אבל בסתר רציתי להגיע לטונייט שואו.‬
‫ואני זוכר שלאחר שזכיתי‬ ‫להצלחה מסוימת בעולם הטלוויזיה‬
‫ידידי טום דריסן ואני ישבנו שם,‬ ‫מאחורי ספסל השחקנים.‬
‫וקירק גיבסון, באותה עת, שיחק בדודג'רס.‬
‫והוא חבט הום ראן עם רגל שבורה.‬ ‫-הייתי כאן באותו ערב.‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫ישבתי מאחורי בסיס הבית.‬ ‫-זה פסיכי.‬
‫היה מטורף, מדהים.‬ ‫-כן.‬
‫זה כמו ההום ראן של פרדי פרימן השנה.‬ ‫-אלוהים.‬
‫אני זוכר שצפיתי בזה‬ ‫וצחקתי עד שנפלתי מהמיטה, חשבתי…‬
‫כמובן שזה בייסבול. זה היה…‬
‫קפצתי כמו זוכה בתחרות יופי.‬
‫זה היה מדהים.‬ ‫-תראה לי איך זה נראה.‬
‫היי!‬ ‫-טוב, תפסיק.‬
‫נזהרתי שהאבנט לא יחנוק אותי.‬ ‫-זה מספיק. בסדר.‬
‫אז היינו שם,‬ ‫וקירק גיבסון עלה בסיבוב הראשון.‬
‫אני חושב שהוא היה החובט השלישי.‬ ‫הוא לא היה הרביעי, אלא השלישי.‬
‫היו לו כבר שתי פסילות.‬
‫הוא ניגש וחבט כדור גבוה,‬
‫היה נדמה שהכדור יוצא מהאטמוספרה.‬ ‫-כן.‬
‫ואז הוא זוהר, ואתה חושב,‬ ‫"איך מדליקים אותם…"‬
‫כשהוא חוזר לכדור הארץ.‬ ‫-כן, זה פשוט מטורף.‬
‫וזו פסילה סופית.‬
‫וקירק הולך בחזרה לספסל‬
‫ומשליך את המחבט בכעס.‬
‫ונער צעיר שישב בקהל אמר,‬ ‫"תנצח בפעם הבאה, קירק."‬
‫וקירק אמר,‬
‫"תאכל חרא, בן זונה."‬
‫יפה מאוד.‬
‫בוא נדבר על "משפחה בהפרעה",‬ ‫יש כל כך הרבה היבטים לחיים שלך.‬
‫"משפחה בהפרעה" הייתה סדרה ענקית.‬
‫- "משפחה בהפרעה", 2003 -‬
‫- יונה מתה, לא לאכול! -‬
‫אני לא יודע למה ציפיתי.‬
‫התחלתי לצפות ולא יכולתי להפסיק.‬
‫זו הייתה סדרה מעולה,‬
‫המון אנשים טובים היו מעורבים בזה.‬
‫מיטש הורוויץ, קודם כל.‬
‫כן.‬
‫כן, מיטש הורוויץ הוא האיש שיצר אותה,‬
‫כתב הכול ופיקח על הסדרה כולה.‬
‫הוא אחד האנשים הכי חכמים‬ ‫עם ההומור הכי מתוחכם שהכרתי.‬
‫כמה עונות היו לה ב"פוקס"? הרבה, נכון?‬
‫היא שודרה במשך שנתיים וחצי ב"פוקס".‬ ‫-שנתיים וחצי, והיה לה רייטינג גבוה?‬
‫ממש לא, דייב.‬ ‫-לא?‬
‫לא.‬ ‫-כי כולם דיברו אז על "משפחה בהפרעה".‬
‫אבל אני חושב שתושבי החופים צפו בה,‬
‫ולא תושבי מרכז ארצות הברית.‬
‫האנשים במרכז ארה"ב אינם חשובים.‬
‫יש לנו קליפ.‬
‫זה הקליפ שלנו.‬
‫כך מדבר איש…‬
‫הבן האהוב של אינדיאנה.‬ ‫-אינדיאנה, כן.‬
‫חשבתי שזה נהדר ולא יכולתי לחכות.‬
‫וחשבתי שאחד מכוכבי הסדרה היה רון הווארד,‬ ‫עם הקריינות.‬
‫למייקל נגמרו האפשרויות.‬
‫- "משפחה בהפרעה", 2004‬ ‫קריין: רון הווארד -‬
‫הוא ידע שלאביו הייתה נטייה‬
‫להסתיר דברים יקרי ערך בקירות,‬
‫ושקל מהלך נואש אחרון.‬
‫זה מטורף. מה אני עושה?‬ ‫להשתמש בפטיש כדי לנסות…‬
‫השתגעת?‬
‫הוא היה מדהים, אבל מה שטוב…‬ ‫יש הרבה דברים טובים בסדרה.‬
‫ראשית, היא השוק החשמלי‬ ‫שעשה החייאה לקריירה שלי.‬
‫אבל הייתי מעריץ מושבע של צ'רלי רוז,‬ ‫צפיתי בצ'רלי רוז כל הזמן.‬
‫פעם רון הווארד התארח בתוכנית.‬
‫וזה היה בשפל הקריירה שלי, בשנות ה-20 לחיי.‬
‫הייתי ממש מדוכא. הייתי ממש…‬
‫הקריירה שלי נתקעה, לא מצאתי עבודה.‬
‫אז אני צופה בריאיון של רון הווארד,‬ ‫והוא פשוט כל כך…‬
‫לבבי וחברותי, וכאילו… אתה יודע,‬
‫הוא יודה בזה, הוא קצת גיק מרוב שהוא נחמד.‬
‫ואני צופה, והוא הבחור המצליח ביותר בעולם,‬
‫והוא עושה… ואני חושב,‬
‫"אלוהים, אם שוב אקבל גרם של הצלחה,‬ ‫או של רלוונטיות, או של גישה לעולם,‬
‫"היתרון הגדול יהיה‬ ‫שאוכל להיות כמה נחמד שבא לי,‬
‫"מבלי שיחשבו שאני נלהב מדי‬
‫"או נואש וצמא לעבודה."‬
‫במעבר חד,‬
‫התקבלתי לעבודה ב"משפחה הפרעה",‬ ‫הסדרה של רון הווארד.‬
‫ישבנו ביחד לארוחת ערב וסיפרתי לו‬
‫לא רק על מה שהראיון ההוא שתל בי,‬
‫אלא גם על מה שהסדרה שלו העניקה לי‬
‫וכעת הוא נותן לי הזדמנות‬ ‫להיות בדיוק מה שהוא היה.‬
‫זו הייתה סגירת מעגל יפה שלי איתו.‬
‫זה סיפור נהדר, כי רבים מאיתנו,‬ ‫ואני בראש הרשימה,‬
‫מחפש רגעים גדולים ששינו את חיי.‬
‫אני לא יודע, אני צריך לחפש פה ושם.‬
‫אבל נחמד שיש רגע ששינה את חייך.‬
‫כן, זה עוזר לי…‬
‫להיות ולהתנהג כמו שאני היום, כי כמו כולנו,‬
‫אתה מגיע לתחתית.‬
‫אם אפשר, תתרסק כמה פעמים.‬
‫כך אתה מעריך אפילו יותר‬
‫רגעים של הזדמנות שמגיעים אליך, אתה…‬
‫לכן אני עובד קשה עכשיו.‬
‫רון הווארד הוא שמוק ידוע.‬
‫כן.‬
‫בוא לא נשכח שהוא היה שחקן כל חייו.‬
‫כך הוא אמר לי. סליחה, לא סיימתי.‬ ‫בארוחה הוא אמר שהכול היה בולשיט.‬
‫מתי שוב תגיע למשחק?‬ ‫-שבת בערב.‬
‫נגד?‬
‫ג'יאנטס.‬
‫איזו הרגשה טובה.‬
‫דייב, בפעם האחרונה שהנפתי מחבט,‬
‫הכדור נפל באזור הפתוח של המגרש‬ ‫ב"ליל הכוכבים של סלבריטי הוליווד",‬
‫להום ראן עם כדור בתוך המגרש,‬ ‫עקפתי בריצה את לו פריגנו.‬
‫הוא רץ וירכיו התחככו זה בזה,‬
‫אז עשיתי הקפה.‬ ‫-תעשה עוד חיקוי של לו פריגנו.‬
‫יפה מאוד.‬
‫וחשבתי שהם לא יכולים להשתפר.‬
‫לא, אני מרגיש כמו חצי גבר כרגע.‬
‫ואו.‬
‫זה נראה מקצועי. היי…‬
‫אתה לועס טבק?‬
‫זה לא עניינך.‬
‫הנה היריקה שלי, טוב?‬
‫רוצה כדור קודם, או לא?‬
‫לא, אני צריך…‬
‫בסדר.‬
‫זה לא…‬ ‫-זה טוב.‬
‫תנסה את זה בין השיניים.‬
‫לא צריך ליחה, נכון?‬ ‫ביריקת בייסבול אתה פשוט…‬
‫תלוי בעונת השנה.‬
‫אבל אני צריך טבק ללעיסה בשביל זה,‬ ‫או גרעיני חמנייה.‬
‫פגעתי בקצה, אני חי.‬
‫אלוהים.‬
‫זו חבטת בסיס. אני סיימתי כאן.‬
‫ראיתי אותך בשלבים שונים של הקריירה שלך.‬
‫ראיתי סרט בשם "בידוק".‬
‫יש שם מישהו שמתפוצץ עם…‬
‫גז עצבים רעיל במטוס.‬
‫כן.‬ ‫-עבודה טובה.‬
‫רוב העבודה שלך מבוססת על דיאלוגים.‬
‫אתה עושה את זה בצורה כל כך חלקה ואמינה‬
‫אבל זו עבודה קשה מאוד.‬
‫אתה שחקן טוב יותר עכשיו,‬
‫ממתי שאתה וריקי יריתם כדורי נייר על הקהל?‬
‫אני מאוד מקווה, דייב.‬
‫אני חושב שיש לי המון מזל‬
‫כי בחרתי במקצוע‬
‫שיזדקן ביחד איתי.‬
‫תמיד יהיה תפקיד של סבא,‬
‫אז כשאגיע לגיל כזה, אגלם תפקידים כאלו.‬
‫אתה נתפס בעיניי כמנהיג וכוכב קולנוע.‬
‫לא.‬ ‫-שחקן נהדר, במאי.‬
‫אבל מה אתה רואה?‬ ‫איזה טיפוס אתה? מה אתה אומר?‬
‫אני מקווה שאני רואה את עצמי בתור…‬
‫אני אוהב לשחק אותנו.‬ ‫אני אוהב לשחק את הפרוטגוניסט,‬
‫האדם שאתה חותך אליו,‬
‫כדי שהפרצוף של הדמות הזו‬ ‫יעכל את החרא המטורף שראית,‬
‫אם זה קומי ואם דרמטי.‬
‫אני אוהב לייצג את הקהל ולכן נמשכתי לבימוי,‬
‫כי זה האדם שמעצב את החוויה.‬
‫המשחק משפר את הבמאי? הבימוי משפר את השחקן?‬
‫כן, בטח.‬
‫איזה מהם? שניהם נכונים?‬ ‫-אני חושב ששניהם.‬
‫אם תדבר עם רוב הבמאים, הם בטח…‬
‫ירצו ללמוד משחק, רק כדי להבין‬
‫על מה אנחנו השחקנים הפסיכיים חושבים,‬ ‫ואיך לדבר איתם, ואתה יודע…‬
‫ושחקנים לא באמת מבינים עד הסוף‬ ‫את עבודתו של הבמאי,‬
‫עד שהם קופצים למים, כי…‬
‫רוב השחקנים, אדבר על עצמי,‬
‫חשבתי שהעבודה התחילה ביום הראשון לצילומים.‬
‫הבמאי והצוות הגיעו לאתר הצילומים‬ ‫שש פעמים. הצוות שלך כאן,‬
‫הם בטח הגיעו לפני שלושה שבועות,‬ ‫התקינו תאורה…‬
‫אני הגעתי אתמול אחר הצהריים.‬
‫אבל… בן כמה היית? הבמאי הצעיר ביותר‬ ‫בגילדת הבמאים של אמריקה.‬
‫בן כמה היית, ובאיזה פרויקט?‬
‫הייתי בן 18, בסדרה "משפחת הוגאן".‬
‫ביימת קומדיית מצבים של חצי שעה?‬ ‫-נכון.‬
‫ואז ביימת את עצמך.‬
‫ממש כמו להטוטן עם שלוש ידיים,‬
‫אם דבר כזה קיים, לא יודע. מה זה? זה קיים?‬
‫גיליתי שכל כך נוח לי במשחק,‬
‫כי עשיתי את זה במשך זמן רב.‬ ‫-כן.‬
‫זה מאפשר לי להתבונן‬ ‫בחלקים אחרים של התהליך,‬
‫כדי שאוכל… זה יותר יעיל בשבילי,‬
‫לשחק כשאני מביים, כי…‬
‫ראשית, אני לא צריך לביים את עצמי,‬ ‫זה שחקן אחד פחות.‬
‫האם יש מישהו על הסט, מלבד הכוכב והבמאי,‬
‫שאומר לכוכב או לבמאי…‬
‫"היי, אתה נוראי בסצנה"?‬
‫"אולי כדאי לנסות שוב."‬
‫לא, סילקתי אותם.‬
‫לא… כן, כמובן.‬
‫בוא נדבר על משהו שהזכרת בהתחלה,‬
‫וחוויתי את זה קצת, אהבתך לדודג'רס.‬
‫אוהד מושבע של הדודג'רס.‬
‫כן.‬ ‫-תספר לי הכול.‬
‫- משחק סלבריטאים, 1991 -‬
‫אלופת העולם הנוכחית.‬ ‫איפה אתה יושב כשאתה במשחק?‬
‫אני למטה בחלק הקדמי, דייב.‬
‫כמה שורות מהשופט?‬
‫ובכן, אין שורות.‬
‫מר שורה ראשונה.‬ ‫-אבל…‬
‫מר שורה ראשונה.‬ ‫-אבל דייויד, אני…‬
‫אתה רואה הרבה יותר מהחלק הקדמי.‬
‫אז אתה ממש שם.‬
‫אני ממש שם, מעל ספסל הקבוצה האורחת.‬
‫אתה מציק לחובטים מהקבוצה היריבה?‬
‫ובכן, אסור לקלל.‬ ‫אם תקלל, יזרקו אותך החוצה.‬
‫אבל אם תגיד משהו, אתה יודע,‬
‫שיעצבן אותם, כמו, אתה יודע…‬
‫"היי, אתה שואף או נושף‬ ‫כשאתה מניף את המחבט?" כאילו…‬
‫הבחור בטח…‬
‫זה גאוני.‬ ‫-נכון? או…‬
‫"אני לא רוצה שתחשוב על…‬
‫"אין 40 מיליון צופים, חבר,‬
‫"יש רק חמישה או שישה מיליון,‬ ‫אז אל תהיה לחוץ."‬
‫דברים כאלו מציקים לך קצת.‬
‫אתה רואה שהם קלטו את המסר,‬
‫או שהם מרוכזים לחלוטין ואתה לא קיים?‬
‫על פי התגובות של השחקנים‬ ‫שעומדים ליד החובט ושומעים אותי,‬
‫והחובט שמתעלם ממני,‬ ‫הם נותנים לי מבט של "מה אתה עושה?"‬
‫כן.‬
‫"מה אתה עושה?"‬ ‫-ואני אומר, "אתם הקבוצה היריבה."‬
‫אתה נראה לי כמו בחור רגיל,‬
‫שמתנהג רגיל מבלי להיות כוכב על.‬
‫זה חלק מלהיות בחור רגיל,‬ ‫להביא את הילדות לאצטדיון?‬
‫כן, יש הרבה…‬ ‫אני מאוד נורמלי בגישה שלי לבייסבול.‬
‫אני אוהב את השלווה במשחק בייסבול.‬ ‫יש אומרים שזה שעמום,‬
‫אבל יש לי רדיו באוזן הזאת,‬
‫האוזן הזו מקשיבה למי שיושב איתי.‬
‫אני לא רושם ניקוד, אבל אני מאזין לפרשנות…‬
‫זה משחק, לא ספורט.‬ ‫פעם התעניינתי בכל ענפי הספורט,‬
‫ואז צפיתי בדוקו בייסבול של קן ברנס‬ ‫לפני כ-30 שנה,‬
‫ועכשיו אני מאוד מתעניין בבייסבול.‬
‫אני מנהל את ליגת החלומות שלי בבייסבול.‬
‫אני ממש חנון בקטע, אני מת על זה.‬
‫ליגת חלומות בבייסבול, בשם אלוהים…‬ ‫-אני יודע.‬
‫אתה עסוק מדי לזה.‬
‫אני יודע, אבל זה מרחיק אותי מהרחוב, דייב.‬
‫אני קם מוקדם בבוקר כדי לבדוק תוצאות.‬
‫חייב להתעסק במשהו.‬ ‫-אני חייב להתעסק במשהו, אתה יודע? ו…‬
‫מה שם הקבוצה שלך?‬
‫זה יהיה טוב.‬
‫מכיר את השיר של אלטון ג'ון,‬ ‫"טייני דנסר"? אז…‬
‫טייני דנסר.‬ ‫-הקבוצה שלי היא "אוטני דנסרס".‬
‫אתה יודע, שוהיי אוטני.‬
‫אני במקום השלישי כרגע, ואנחנו באמצע העונה.‬
‫זוכים במשהו בסוף העונה?‬ ‫-מאה דולר.‬
‫זו רק טעימה קטנה.‬ ‫-כן.‬
‫אתה יודע? יש מקום פנוי בשנה הבאה,‬ ‫אם תרצה להצטרף. בליגה הלאומית.‬
‫אני לא מבין את זה ולא רוצה להבין.‬ ‫-טוב.‬
‫אני לא יודע.‬
‫כן, זה אני.‬
‫בפעם הבאה שתגיע אגרור אותך למשחק.‬
‫לא תהיה עוד פעם. לא אגיע.‬ ‫-די!‬
‫אני רוצה לדבר על "אוזרק".‬ ‫-בסדר.‬
‫תודה.‬
‫- "אוזרק", 2022 -‬
‫של מי היה הרעיון הזה? היית שותף ליצירה?‬
‫לא. הם חיפשו במאי.‬
‫והסוכן שלי, מייקל קופר, אמר,‬
‫"קראתי שני תסריטים,‬ ‫הם בין הטובים שקראתי בחיי."‬
‫אז קראתי אותם וחשבתי,‬ ‫"אלוהים, זה כל כך טוב,‬
‫"ואני אשמח לביים את זה."‬
‫ו…‬ ‫-אני שוב מפריע לך.‬
‫מה היה, מלבד "הגיבורים של הוגאן"‬ ‫או "משפחות הוגאן" או מה שהם היו…‬
‫מלבד זה, מה ביימת עד אז?‬
‫ביימתי כמה סיטקומים, עשיתי…‬
‫ביימתי שני סרטי פסטיבל,‬ ‫סרטים עצמאיים קטנים.‬
‫אבל ממש רציתי לקחת אחריות גדולה יותר.‬
‫טוב, אני מבין,‬ ‫אבל איך הגיבו בצד השני של השולחן?‬
‫"אה, הבחור הזה."‬
‫כן, הם התלבטו… לא אציין שמות.‬
‫שלושת הבמאים המובילים בעולם,‬ ‫תארו לעצמכם, איתם הם דיברו.‬
‫אמרתי, "לא אציע את עצמי, הם יצחקו עליי."‬ ‫הוא אמר, "פשוט תעשה את זה ותראה…‬
‫"אם תיפגש עם המנהל של MRC, מודי ויצ'יק…"‬
‫תודה לאל שהוא הקשיב‬ ‫והאמין לבולשיט שלי, ואמר…‬
‫"ניתן לך לעשות את זה."‬ ‫-מיהם שלושת הבמאים המובילים? במי מדובר?‬
‫מדובר ב… לא אציין שמות, כי הם סירבו לזה.‬
‫לא, בסדר. אוכל לזרוק שמות? למשל…‬
‫אפשר לנסות?‬ ‫-קדימה.‬
‫ריקי שרודר.‬ ‫-לא.‬
‫מרטין סקורסזה.‬
‫לא פנוי.‬ ‫-לא פנוי.‬
‫אתה בליגה הנכונה, אז אני…‬
‫רון הווארד. מה עם רון?‬ ‫-לא פנוי.‬
‫סקורסזה, זו הרמה שלהם?‬ ‫-בדיוק.‬
‫בשנות ה-20 לחיי‬ ‫אין מצב שהיה לי אומץ לעשות דבר כזה.‬
‫זו אחת הסדרות המצליחות בשירותי הסטרימינג.‬
‫כמו "משחק הדיונון", אולי? לא יודע.‬ ‫-לא יודע, אבל…‬
‫זה הצליח בטירוף, ועדיין מצליח.‬ ‫-אנשים אהבו את זה.‬
‫אלוהים, אהבתי את העונה הראשונה.‬
‫חשבתי, "לכל הרוחות, זה פנטסטי."‬
‫תודה.‬
‫ואז התחלתי לחשוב שזה ממש…‬
‫זה התחיל להתפרק.‬ ‫-לא.‬
‫ואז, בעונה השנייה, תהיתי…‬
‫"כמה גופות יש בסדרה?"‬ ‫-אני יודע.‬
‫כמה אנשים אנחנו,‬
‫בדרכים כיפיות, חדשות ומעניינות, חיסלנו?‬
‫הייתה אלימות בסדרה, כן, אבל זה…‬
‫אני רק רוצה מספר, לא אכפת לי מהאלימות.‬
‫התסריטאי המדהים כריס מאנדי‬ ‫יודע את התשובה הנכונה.‬
‫אבל אני חושב שזה בד"כ גופה אחת לעונה,‬ ‫אתה יודע. כלומר…‬
‫ראינו שמגיע מוות בתסריט‬
‫והתכוננו לצלם את זה ואמרתי, אתה יודע…‬
‫כדור במצח, ראינו את זה כבר.‬ ‫-בטח. לכולנו נמאס מזה.‬
‫אני מתקשר לכריס מהסט ואומר,‬
‫"כריס, אנחנו מצלמים כרגע מול אח בוער ויפה,‬
‫"ויש כאן דוקרן גחלים.‬
‫"ואתה יודע, יש לו קצה חד ויפה.‬
‫"אולי נדקור אותו עם זה בגרון?"‬ ‫-כן.‬
‫הוא אמר, "נהדר, לכו על זה."‬
‫האם בשלב מסוים, נציג כלשהו‬
‫של אגמי אוזרק התקשר למישהו…‬
‫ואמר, "היי, בנאדם!"‬ ‫-כן.‬
‫"אנחנו לא רוצחים אנשים כאן!"‬
‫אתה יודע, למרבה ההפתעה,‬ ‫הם היו ממש בעניין. הם כאילו…‬
‫הם אמרו…‬ ‫-התחילו למכור המון נכסים.‬
‫הם אמרו, "בזכותכם המקום נראה נהדר."‬
‫אני חושב שהם התכוונו לצילום היפהפה.‬ ‫-כן.‬
‫כמה זמן ארכו הצילומים?‬
‫מההתחלה ועד הסוף?‬
‫חמש שנים, אולי.‬ ‫-חמש שנים? ואו.‬
‫כן.‬ ‫-זו מחויבות עצומה.‬
‫בקושי היית בבית, מה?‬
‫נכון, אבל טסתי הביתה מדי סופ"ש‬ ‫כדי לראות את החבר'ה האלו.‬
‫"לראות את החבר'ה", הוא אומר.‬
‫אחת חסרה. פראני בת ה-18.‬ ‫-כן, למה היא לא כאן?‬
‫היא נסעה לחבר שלה ברוד איילנד.‬
‫הילדות גדלות והן רוצות…‬ ‫-ברוד איילנד.‬
‫הלוואי שהקטע הזה יישאר, כי אני רוצה‬ ‫שהילדה המסכנה תבכה מרוב מבוכה…‬
‫כי אנחנו מדברים עליה בתוכנית.‬ ‫-כן.‬
‫כי אם אעשה דבר כזה לבן שלי,‬ ‫לא נראה אותו שוב לעולם.‬
‫באמת? טוב, אתה יודע…‬
‫פראני ומייפל הן לא ביישנות. נכון?‬ ‫מייפל חברותית.‬
‫היא כוכבת כדורסל.‬ ‫-יופי.‬
‫היא…‬
‫היא מעולה בכדורעף, ומדהימה על סקייטבורד.‬
‫היא הילדה הראשונה בקבוצת הכדורסל‬ ‫של הבנים בביה"ס שלה.‬
‫זה לא…‬
‫באמת?‬
‫היא מוכשרת, היא תאתגר אותך.‬
‫דייב כדורסלן מטורף.‬
‫ראית אותו?‬ ‫הבחור מאינדיאנה הוא מלך הקליעות.‬
‫לכמה משחקים אתה מגיע בעונה?‬
‫עשרים או שלושים.‬
‫ואו.‬ ‫-כן.‬
‫בערבי הקיץ אתה משחק בטריוויה‬ ‫ומופיע במצלמת הנשיקות, זה קורה?‬
‫ביקשתי שלא יראו אותי על המסך, זה מביך.‬
‫הכנו לך טריוויה, כאן ב"דודג'ר-טרון".‬
‫באמת?‬ ‫-כן. בטח ילך לך טוב.‬
‫אלוהים.‬ ‫-טוב, תעלו את השאלה הראשונה, נראה מי זה.‬
‫ג'ייסון.‬ ‫-מוקי. לא ייאמן שמוקי אמר את שמי.‬
‫- מוקי בטס -‬
‫מי היחידי שנבחר לשחקן מצטיין בליגה‬ ‫האמריקנית והלאומית בשתי עונות רצופות?‬
‫מה זה היה? שחקן מצטיין?‬ ‫-שוהיי.‬
‫אלך על שוהיי.‬ ‫-אנו חושבים שזה שוהיי.‬
‫התשובה היא: שוהיי אוטני.‬
‫בום!‬ ‫-כן, תוריד חולצה.‬
‫רגע, זה גם סטריפ פוקר?‬ ‫-בוא נעשה עוד אחד.‬
‫ג'ייסון.‬
‫- פרדי פרימן -‬
‫מיהו המגיש היחידי בהיסטוריה‬ ‫שנבחר לשחקן מצטיין באליפות הליגה הלאומית‬
‫שחקן מצטיין באליפות העולם,‬ ‫וגם בפרסי סיי יאנג, באותה עונה?‬
‫אני חושב שזה סנדי קופקס.‬ ‫תנסה את סנדי קופקס.‬
‫דייב אומר שזה סנדי קופקס.‬ ‫-סנדי קופקס.‬
‫התשובה היא: אורל הרשייסר.‬ ‫-שיט.‬
‫לכל הרוחות.‬
‫הייתי צריך לדעת, זה מ-1988.‬ ‫-אבל זה פרדי פרימן.‬
‫גם הוא אמר "ג'ייסון".‬ ‫-יש עוד כמה שאלות.‬
‫- קלייטון קרשו -‬
‫ג'ייסון, בשנות ה-80, לפני משחק‬ ‫באצטדיון דודג'ר, איזה שדרן ספורט אגדי‬
‫סרב להזמנתו של דייויד לטרמן‬ ‫להופיע איתו כאורח בטונייט שואו?‬
‫קליי קרשו.‬
‫להופיע כאורח בטונייט שואו?‬ ‫-כן.‬
‫היית מנחה אורח?‬ ‫-הייתי מנחה אורח בטונייט שואו באותה שנה.‬
‫רשת ABC שידרה "פוטבול בימי שני" באותה עת.‬
‫והאיש הזה, ניגשתי אליו ואמרתי,‬
‫"זה יהיה נהדר.‬
‫"אשמח שתתארח איתי בטונייט שואו,‬ ‫יהיה ממש כיף."‬
‫והאיש הזה אמר, "ממש לא."‬
‫נתת לי רמז עם שידורי הפוטבול.‬ ‫זה הווארד קוסל?‬
‫כן.‬
‫למה הוא חשב שלא יהיה כיף?‬
‫כי הייתי סתם טמבל והוא היה הווארד קוסל.‬
‫הוא בכלל צפה בתוכנית שלך?‬ ‫-כנראה שכן.‬
‫איזה אידיוט.‬
‫בוא נראה, בוא נאשר את זה.‬
‫הווארד קוסל.‬ ‫-כן.‬
‫תודה.‬
‫יש עוד שאלה.‬ ‫-טעינו רק באחת.‬
‫אני חושב שהרסתי הכול.‬ ‫-זו אשמתך.‬
‫אתה בחרת את זה.‬ ‫-באתי לעשות צרות. יש עוד שאלה.‬
‫בסוף שנות ה-80 באצטדיון דודג'ר…‬
‫- דייב רוברטס -‬
‫מי האיש שאמר לו השופט האגדי והקשוח‬
‫"קאובוי ג'ו" וסט,‬
‫לאחר שהציג בפניו את טומי לסורדה…‬
‫"היית צריך להתגלח"?‬
‫קירק גיבסון?‬
‫בוא נראה את התשובה.‬ ‫-התשובה היא…‬
‫דייויד לטרמן.‬ ‫-כן!‬
‫זה קרה שם.‬ ‫נכנסנו מהשערים האלו, במגרש השמאלי.‬
‫הייתי עם טום דריסון וטומי לסורדה,‬ ‫וג'ו וסט ניגש אלינו.‬
‫אני יודע מי הוא. מעולם לא פגשתי אותו,‬
‫הייתי בחופשה מהתוכנית‬ ‫ולא התגלחתי יום או יומיים.‬
‫זה… זה לא היה ככה.‬
‫טומי אמר, "ג'ו, תכיר את דייב לטרמן."‬ ‫"היי, נעים להכיר."‬
‫והוא אמר, "כן, אתה צריך להתגלח."‬
‫ואמרתי, "זו חובה?" והוא אמר…‬
‫"אבדוק את זה."‬
‫אם אתה משחק ביאנקיז, אז כן.‬
‫בוא נדבר על "סמארט-לס".‬ ‫-בסדר, כן.‬
‫שתיתי כמה בירות כדי להבין מה זה פודקאסט.‬
‫גם אני.‬ ‫-והראשון שהאזנתי לו היה מארק מרון.‬
‫ואז שמעתי עליך ועל חבריך, שון ו-ויל.‬
‫ואז שמעתי על מספר הדולרים שיש עליו,‬
‫ואז התחלתי לשים לב.‬
‫איך… בטח נמאס לך להסביר‬ ‫איך נוצר הפרויקט הזה.‬
‫לא ממש, כי אני מעריך מאוד…‬
‫כל מי שמאזין לו, תודה. זה…‬
‫זו הזדמנות ל…‬
‫שני חבריי הטובים, ויל שון,‬ ‫כך אנחנו מדברים פעם בשבוע.‬
‫התחלנו בשיחות זום, ויל רצה לעשות…‬
‫פודקאסט על פיכחות בשם "המסע".‬
‫אמרתי, "אחי, לא יאזינו‬ ‫לפודקאסט ההליכות שלך."‬
‫אמרתי, "תצרף אותי לזה,‬ ‫נדבר שטויות ויהיה כיף."‬
‫הוא מצחיק מאוד, תמיד הערצתי אותו.‬ ‫-ויל ארנט קולט אותי טוב.‬
‫לעזאזל, הוא מצחיק.‬
‫יש לי עוד שאלה.‬ ‫-כן.‬
‫אתה הולך לבית שלו.‬ ‫-כן.‬
‫ומבקש שיפתח את דלת המחסן.‬
‫זה מפוצץ בגביעי חמאת בוטנים של ריס'ס?‬
‫טוב, יש כמה כאלו, אבל יש…‬
‫אפשר למצוא כל סוגי הג'אנק פוד‬ ‫בבית של ויל ארנט.‬
‫יופי.‬ ‫-זה מזעזע.‬
‫יש לו שני ילדים מתבגרים והוא חייב אספקה,‬ ‫אבל זה לא בשבילם.‬
‫איך הפופולריות שלכם גדלה?‬ ‫-אני לא יודע. זה היה בקורונה, אז…‬
‫אנשים ניסו הכול כדי להתחבר לבני אדם,‬ ‫ואני חושב…‬
‫וזו הייתה תקופה עגומה.‬
‫הזמנו כמה חברים מפורסמים, אתה יודע.‬
‫דאקס היה האורח הראשון שלנו.‬
‫ויל פרל הגיע בתחילת הדרך,‬ ‫ג'ימי קימל הגיע בתחילת הדרך.‬
‫לא הצלחנו לסגור איתך.‬
‫אבל… לא, אני צוחק.‬
‫דייב היה נחמד מאוד. הוא הגיע באופן אישי,‬
‫כשעשינו את הדוקו ב-HBO.‬ ‫-נכון.‬
‫זה היה…‬
‫זה היה ענק מבחינתי.‬
‫התוכנית רצה כבר ארבע שנים כשהוזמנתי.‬
‫ידענו עם מי אנו מתעסקים,‬ ‫רצינו להתאפס על עצמנו לפני שתגיע.‬
‫יש לי שאלה על זה.‬ ‫זה מתחיל בתור תחביב, שהופך ל…‬
‫זה סיפור נפלא על תחביב שהפך לעבודה.‬
‫"אנו עושים את מה שעשינו בחינם‬ ‫ואוהבים את זה, נהנים מאוד וזה יעיל."‬
‫כן.‬ ‫-"לא רק לנו." ואז מישהו בא ואומר,‬
‫"יודע מה? זה שווה 100 מיליון דולר."‬
‫טוב, הכוונה היא…‬
‫לא, מה הכוונה?‬ ‫-טוב…‬
‫מה הכוונה?‬
‫הכלכלה של הפודקאסטים, דיוויד,‬
‫זו תעלומה מבחינתי.‬
‫גם מבחינתי. אבל זו הנקודה.‬ ‫-נכון?‬
‫זה מתחיל מתחביב נחמד‬ ‫כמו ארוחה בראשון בערב,‬
‫והופך ל… "לכל הרוחות, 100 מיליון?"‬
‫כן. ובעיקרון מה שקרה, זה…‬
‫פול מקרטני התארח בתוכנית. ולאחר ש…‬
‫איך הוא שמע על התוכנית?‬ ‫-זה העניין. כשאנו מסיימים את הריאיון…‬
‫הוא היה האורח של שון.‬
‫אנו עושים סיכום מטופש בסוף.‬ ‫"האורח הזה היה נהדר."‬
‫אמרתי, "שון…‬
‫"איך אתה מכיר את פול מקרטני?"‬ ‫הוא אמר, "אני לא. הוא התקשר אליי."‬
‫אז הבנו… אז הבנתי לראשונה,‬
‫שהתוכנית הפכה ללהיט, כי האנשים שלו,‬
‫הם בחרו בזה. כנראה שהדירוג שלנו גבוה,‬ ‫ושווה את פול מקרטני.‬
‫אז זה היה מזל גדול.‬
‫מה עוד נספר עליך ועל ההצלחה המטורפת שלך?‬
‫בדיוק סיימתי סדרה חדשה לנטפליקס,‬ ‫אני ממש גאה בה, "הארנבת השחורה".‬
‫"הארנבת השחורה". הייתי ממש קרוב,‬
‫ממש קרוב להשתתפות ב"הארנבת השחורה".‬
‫ממש קרוב.‬ ‫-נכון.‬
‫דייב גר ליד המקום שבו צילמנו באחד הימים.‬
‫לצערי לא עבדתי באותו יום.‬
‫אבל מסתבר שעברת ליד הסט ואמרת,‬
‫"היי, מה אתם מצלמים?"‬ ‫והוא התיישב ב"וידאו וילאג'",‬
‫מול המוניטורים, היכן שהבמאי בד"כ יושב.‬
‫ו… נתנו לך אוזניות? היו לך הערות?‬
‫כל כך רציתי תפקיד בסדרה הזו. והנה…‬
‫ביקשת את זה?‬ ‫-כמובן.‬
‫הייתי בבית המשפט הפדרלי בניו יורק,‬ ‫מחוז שלוש או איך שקוראים לזה.‬
‫הייתי בתורנות מושבעים באותו שבוע.‬
‫די.‬ ‫-כן.‬
‫ובגלל… אני דורש צדק. ובגלל…‬
‫כמה תקלות רצופות, הלכתי ברגל הביתה.‬
‫אני חוזר הביתה,‬
‫ויש שם הפקה קולנועית עצומה.‬
‫התיישבתי ושאלתי… אמרתי לעוזרת הפקה,‬
‫"אוכל להשתמש בטלפון שלך?‬ ‫אין לי טלפון ומפתח לבית שלי."‬
‫היא הסכימה והתקשרתי לאנשים‬ ‫בניסיון להיכנס לבית שלי.‬
‫בינתיים אמרתי, "מה זה? מה קורה פה?"‬
‫היא סיפרה לי על זה ואמרתי,‬ ‫"אני רוצה להיות ניצב."‬
‫היא אמרה, "בסדר גמור". לא אכפת לה.‬
‫אבל…‬
‫בסוף לא הצטלמת?‬
‫לא, כי האנשים הנחמדים ההם‬ ‫חשבו שיהיה מצחיק לדפוק את הסדרה,‬
‫ולהכניס אותי לסצנה.‬ ‫זה היה השוט האחרון של הסדרה.‬
‫אני יודע איזה שוט זה.‬ ‫-כן.‬
‫בכל אופן, זה מה שאתה עושה. כרגע זה בעריכה.‬
‫אתה ביימת והפקת את זה.‬
‫כן. ג'וד לאו ואני משחקים אחים שמנהלים‬ ‫מועדון לילה בלואר איסט סייד, ו…‬
‫משהו משתבש, כמה אנשים מתים‬ ‫ואתה מנסה להבין מי עשה את זה,‬
‫במהלך שמונת הפרקים.‬
‫בסדר. בכל אופן, ברכותיי על זה.‬
‫תודה.‬ ‫-בסדר.‬
‫אז אני רוצה לדעת מה השמטתי,‬
‫מה שעשיתי… איפה התרשלתי.‬
‫יש משהו שתרצה לומר כאן?‬
‫תודה לאנשים הנחמדים שהגיעו לכאן.‬
‫עשינו את זה?‬
‫נראה לי שכן.‬ ‫-עשינו את זה?‬
‫נחמד לראות אותך, וגם אותך.‬
‫חבל שלא נפגשנו כאן קודם.‬
‫ובהצלחה לבת השנייה, לאחותך,‬
‫ברוד איילנד, עם החבר שלה, ג'ים.‬
‫תודה שבאתם.‬ ‫-תודה לכולם.‬
‫בפרק הבא של "את האורח הבא אין צורך להציג"…‬
‫רוצה עוד חבטה?‬ ‫-אנסה.‬
‫דייב וג'ייסון ממשיכים לפתח ביטחון עצמי‬ ‫בבסיס הבית.‬
‫תמיד היה לי כוח של הבסיס שני.‬
‫לא היה לו.‬
‫הנה זה.‬ ‫-זה ייפול.‬
‫זה הגיע למעלה.‬ ‫-אוכל להגיע לבסיס השני.‬
‫הוא לא הצליח.‬
‫אני סיימתי כאן.‬ ‫-הוא לא סיים.‬
‫תן לי עוד שלושה.‬ ‫-לא, בוא נסיים את הדלי.‬
‫"נסיים את הדלי", זו קריאת המלחמה שלך.‬ ‫-ולפרוטוקול,‬
‫רון הווארד הוא לא שמוק ידוע.‬
‫תרגום כתוביות: ליאת בר-און‬