Jason?
Yleisöä on vähänlaisesti.
Kiva nähdä. -Samoin.
Harvat asiat lyövät laudalta MLB-kentällä olemista.
Onhan tämä aika siistiä. Olen tosifani. Käyn usein Dodgersin otteluissa.
Oletko pelannut? -Olen, mutta kehnosti.
Minulla taitaa olla ennätys naurun säestämissä paloissa.
Kokeillaan.
Yritän lyödä. -Voin laittaa aikamoisen show'n pystyyn.
Näytä, mitä osaat. -Valmiina?
Aluksi voi olla hankalaa.
Ei.
Ryan, sinun on heitettävä matalampia. -Tämän vuoksi olen vain kentänhoitaja.
Dave, sinähän osaat!
Kaikkien pitäisi päästä kokeilemaan tätä. -Totta.
Yksi vielä. Sitten riittää.
Seisot liian lähellä. -Sehän melkein osui.
Ajattelin hoitaa tuon pois alta. -Sattuiko se?
Haluan sanoa… -Kuulostit jämäkältä.
Tiedän.
Jostain syystä pidin siitä. Mistä se kertoo?
Kiitos. Riittää.
Siunausta teille.
Kiitos. No niin.
Kuinka noloa oli, että kymmenkunta ihmistä nousi seisomaan -
ja te muut, ellette ole toimintakyvyttömiä,
ette tunteneet tarvetta tai halua tehdä samoin?
Siunausta teille. Voittekin nyt lähteä kotiin.
Älkää nyt viitsikö…
Se oli vitsi. Kiusasin teitä.
Kiitoksia, hyvät naiset ja herrat. Olette onnekkaita, kun olette täällä,
sillä vieraamme… Tiedättekö, kuka tänne tulee?
Luulin, että sen piti olla salaisuus.
Olen tiennyt hänet jo kauan.
Minulla oli tv-ohjelma, jossa hän vieraili silloin tällöin.
Mutta hän oli minulle tuolloin vain yksi vieras muiden joukossa.
Hän oli minulle kauan vain se poika Leave It to Beaver -sarjasta.
Vaan hänpä oli paljon muutakin. Ajan myötä olen oppinut tuntemaan hänet -
ja arvostamaan hänen työtään.
Hän on hyvin lahjakas näyttelijä,
ohjaaja, kirjailija ja kertoja.
Ja mikä tärkeintä, hän on aivan ihana ihminen.
Hyvät naiset ja herrat, Jason Bateman.
Kiitos.
Hei, Jason.
Kiva nähdä. Kiitos, kun tulit.
Mikä on minun paikkani? -Tuo tuolla.
Moi!
Kiitos. -Moi.
Miten menee? -Hyvin.
Katsoin takahuoneessa alkujuontoasi.
Voimme istua. -Miltä luulette minusta tuntuvan?
Miksi? Teinkö minä…
Et. Ansaitset kaiken.
Näetkö tuon neljän hengen sekavan sakin tuolla takana?
Suosionosoitukseni olivat siinä.
Tämä on kiehtova paikka tällaiseen esitykseen.
Sopivasti yleisöä mukavassa paikassa, jolla on värikäs historia.
Oletko käynyt täällä? -En. Muutin Los Angelesiin 1976.
En edes tiennyt tästä kaupunginosasta, saati sitten…
Saitko vuokrasta alennusta?
Pilailetko? Olet työskennellyt ohjaajana. Tiedät, miten homma menee.
Paikka on tosi hieno. -Niin on.
Ja olemme Highland Parkissa. -Niin. Todella hienoa.
Toki tiedän Highland Parkista,
koska se on lähellä minulle rakasta Dodger Stadiumia.
Yleisö taputtaa paikan sijainnille. Pidän tuosta.
Vaimoni ja tyttäreni ovat tuolla. -Missä?
Maple, 13, ja Amanda. -Hei. Kiva tavata.
En voi kiittää tarpeeksi siitä, että tulit tänne.
Tämä on kiehtonut minua suurimman osan aikuiselämästäni. Lapsitähteys.
En tiedä, miten se tapahtuu.
Minulla on poika. Se ei ollut koskaan osa…
Miten se tapahtuu? Niin tapahtui sinulle ja sisarellesi.
Onko hän kaksi vuotta sinua vanhempi? -Kolme. Justine.
Ja miten lapsitähti työskentelee?
Lyhyesti kerrottuna naapurimme oli näyttelijä ja isämme ystävä.
Olin pihalla pesemässä isäni autoa hänen kanssaan.
Naapuri oli menossa koe-esiintymiseen ja kysyi, haluanko lähteä hänen mukaansa.
Halusin. -Kuinka vanha olit?
Olin 10-vuotias.
Lapsityövoimaa. Tiedäthän.
Naapuri sanoi: "Opettele nämä vuorosanat, mene tuonne ja esitä, että osaat homman."
Ja jos nimeä ei löytyisi listalta, sitä piti väittää väärinkäsitykseksi.
Sain sen roolin.
Kun tulin kotiin, isäni oli kuivaamassa autoaan.
Kerroin hänelle, että sain roolin. Isäni oli siitä riemuissaan.
Kysyin, ottaisiko hän minusta kuvia, jotta voisimme kenties hankkia minulle agentin.
Isäni oli kirjailija, ohjaaja ja tuottaja. Ja on yhä.
Hän ei vienyt minua puistoon heittelemään palloa -
vaan menimme elokuviin.
Onko äitisikin viihdealalla? -Äitini oli lentoemäntänä Pan Amilla.
Hän lensi ympäri maailmaa aina pari viikkoa kerrallaan.
Vietin aikaa isäni kanssa äidin poissa ollessa.
Onko perheesi alun perin New Yorkin Ryesta?
Synnyin Ryessa ja muutin sieltä kaksivuotiaana.
Asuimme Bostonissa, sitten Salt Lakessa, kunnes juurruimme Losiin 1976.
Miksi muutitte Bostoniin ja Salt Lakeen?
Pääsiassa lain takia. Isäni pakeni lain kovaa kouraa.
Isäni etsi jälkituotantotöitä ympäri maata.
Hän saattoi johtaa vaikka editointipajaa etsiessään ohjaus- ja kirjoitustöitä.
Minulla oli jo varhain tuuria mainosten suhteen,
ja tein niitä paljon.
Herkullisen hunajaista.
Justine näki, että niillä tienaa, joten hänkin hankki agentin.
Paljonko niillä tienasi? Jaoin tuossa iässä lehtiä.
Ne tienestit tiedän. Paljonko sinä tienasit?
Paremmin.
Jos siihen aikaan -
pääsi valtakunnalliseen mainokseen, kuten vaikka Pepsin,
Honey Nut Cheeriosin tai vastaavan,
mainoksesta tienasi 30 000 dollaria,
kun se oli pyörinyt televisiossa kolme neljä kuukautta.
Jos onnistuu tekemään muutaman mainoksen,
agentti voi sanoa: "Et ehkä olekaan huono. Yritetään saada sinut tv-sarjaan."
Jatkumoa menestykselle. -Niin.
Tein komediasarjoja Rickyn ja muiden kanssa.
Pidin tv-työstä. Teimme monikamerajuttuja studioyleisön edessä.
Rick, olet epäilemättä -
silmiinpistävin, suoraselkäisin, kireähermoisin -
ja ällöttävän rehellinen maailman paras kaveri.
Ricky Schroederilla ja minulla oli tapana kiipeillä katonrajassa lankuilla -
joihin ripustetaan valoja, ketjuja ja äänikalustoa.
Olimme 18 metriä lavan yläpuolella.
Kapusimme sinne. Yleisö otettiin sisään ennen esitystä.
Menimme ylös, ja olimme ostaneet messinkiset puhallusputket.
Messinkiset?
Ammattilaismeininkiä. -Juuri niin.
Siellä ylhäällä oli vanhojen käsikirjoitusten irtosivuja.
Pureskelimme niistä paperitolloja ja ammuimme studioyleisöä,
kun he olivat asettumassa paikoilleen.
Ammuitte yleisöä! -Olimme riiviöitä.
Mahtava juttu.
Kuvasimme Universal Studiosilla, ja meillä oli polkupyörät mukana.
Pitihän meidän saada liikuntaakin.
Ajoimme raitiovaunun kiinni ja roikuimme kyydissä, ettei tarvinnut polkea.
Annoimme sen raahata meitä Tappajahain järvelle asti.
Siellä käärimme lahkeemme ja menimme veteen.
Pyydystimme kultakaloja, joita siellä oli paljon.
Raitiovaunukuskit näkivät kaksi 13-vuotiasta kahlailemassa.
Järvi oli ehkä näin syvä.
He ottivat yhteyttä vanhempiimme ja sanoivat:
"Me yritämme pelotella ihmisiä,
mutta kun kaksi poikaa kahlaa matalassa kauhomassa kultakaloja,
se vähän pilaa tunnelmaa. Meillä on siellä valkohai."
Meidän piti lopettaa se.
Kun menestys kasvoi, nautitko elämästäsi?
Nautin. Pidin itseäni fantastisena.
Luulin olevani kaikkein siistein tyyppi.
Kerroin eilen, kun olin Johnny Carsonin ohjelmassa.
Olit 15-vuotiaana The Tonight Show'ssa.
Jason, olen anteeksipyynnön velkaa, kun kutsuin sinua Josephiksi.
Ei se mitään, Jack.
Mahtavaa. Ja hän on niin suloinen…
Käyttäydyit kuin 50 vuotta alalla ollut konkari.
Olin kuin kotonani.
Se oli suloista ja miellyttävää. -Olin vähän liiankin kotonani.
Olit 15, herranen aika.
Minusta tuo oli ihailtavaa.
Mutta ymmärrän. Vanhojen kuvien näkeminen saa minutkin irvistämään.
Eikä vain sinun kuviesi, vaan muidenkin.
Entiset lapsinäyttelijät -
kertovat usein kokemuksen epämiellyttävistä puolista.
Oliko sinulla sellaisia?
Oli.
Luulen… Tai siis tiedän… Ajattelin, että olin fantastinen.
Luultavasti käyttäydyin toisinaan röyhkeästi.
En kuitenkaan ollut niin röyhkeä kuin jotkut ikätovereistani.
Kuka esimerkiksi?
Jos tässä olisi jotain muuta…
En mainitse nimiä,
mutta eräässä sarjassani oli kaveri,
jonka avulla opin paljon siitä, mitä ei saa tehdä.
Se vaikutti siihen, miten käyttäydyn nykyään kuvauksissa,
kun minulla on onni olla esimerkiksi johtavassa asemassa tai ohjaamassa.
Mikä hänen nimensä oli? Ricky jotain?
En kuule sinua, Dave. Oletko kanjonissa?
Haloo?
Kanjonissa. -Soitan takaisin. Tämä pätkii.
Selvän teki.
Tuntuuko, että jäit lapsena jostain paitsi?
Vastaan puolestasi. Teit jotain, mitä rakastat.
Veikkaan, ettet tuntenut jääväsi mistään paitsi.
Kaipasin paljon leikkimistä,
koska olen työskennellyt 10-vuotiaasta nykyhetkeen saakka.
Kaipasin leikkimistä niin paljon,
että otin sitä sitten kiinni yhdessä vaiheessa parikymppisenä.
Olit siis parikymppinen. Tiedän, mihin viittaat.
Mistä johtui, että aloit kokeilla valvottuja aineita?
Ei siinä ole mitään hauskaa. -Ei. Tai voi olla.
Voin järjestää sinulle kamaa, jolla naurat koko yön.
Siihen johti normaaliuden jano.
Palasin kouluun aina tv-sarjan tuotantokauden jälkeen.
Hengailin high school -kavereideni kansa.
Ja mitä high schoolissa tehdään? Sitä etsitään viikonloppuisin.
Niinpä sitten kallistuin siihen suuntaan,
Tuumin, että rankka työ, rankat huvit.
Kun pääsin sen tien päähän 30-vuotiaana…
Eli kyse oli monen vuoden jaksosta? -Vuosikymmen hauskanpitoa.
Kärsikö työsi siitä?
Todellakin kärsi.
Mutta tein vielä töitä sen verran, että pääni pysyi pinnalla.
Olitko pahoissa ongelmissa, kuten Robert Downey Jr.?
Hän oli kuilun partaalla monta kertaa ennen kuin otti itseään niskasta kiinni.
Nyt hän on onnellinen ja menestyy.
Minun pohjakosketukseni -
ei ollut edes hauskan tarinan arvoinen.
Minä vain tulin sen tien päähän.
Amandasta oli paljon apua, kun hän sanoi:
"Tiedän, että yrität vähentää sitä -
ja pääset kuiville muutamassa vuodessa, mutta entä jos lopettaisit heti?"
"Hoidetaan homma."
Vaikuttiko sinusta siltä, että Hollywoodissa ja viihdealalla ajateltiin -
sinun olevan jo menneen talven lumia?
Sellaista se oli. Se oli tosi rankkaa aikaa.
Se oli elämääsi kauan. -Niin oli.
En käynyt collegea. En osannut mitään muuta.
Mitä? -Kadutko, kun et käynyt collegea?
Vain siksi, että olen nyt älyllisesti utelias.
Silloin en ollut. Ajatus siitä, että menisin vielä yhteen kouluun, oli älytön.
Johtuiko se urastasi? Oliko hankalaa löytää molemmille aikaa?
Olitko liian kiireinen opiskellaksesi?
Kun olin tekemässä Oscar-palkittua elokuvaani Teen Wolf Too…
Haluaisin vaihtaa oppiaineita.
Tein sitä viimeisen kouluvuoteni loppupuolella.
Kuvasimme sitä koulun loppukokeiden aikaan.
Minulta jäi tekemättä neljästä loppukokeesta kaksi.
En saanut todistusta high schoolista. -Et siis ole valmistunut high schoolista?
Pitää paikkansa.
Aikaisemmin tänne taidettiin ottaa vain high schoolin käyneitä.
Aivan.
Totta puhut.
Asuitko täällä?
Asuin. Kävin usein peleissä. -Milloin asuit täällä ja miksi?
Muutin tänne 1975, koska halusin tv-käsikirjoittajaksi.
Mutta salaa halusin vain The Tonight Show'hun.
Muistan, kun olin saavuttanut jonkin verran menestystä tv-maailmassa.
Istuimme ystäväni Tom Dreesenin kanssa tuolla vaihtoaition takana.
Kirk Gibson pelasi silloin Dodgersissa.
Hän oli lyönyt kunnarin jalka murtuneena.
Olin täällä sinä iltana. -Niinkö?
Kotipesän takana. Se oli ihan uskomatonta.
Yhtä upeaa kuin Freemanin kunnari tänä vuonna.
Näin sen ja nousin nauraen sängystä.
Tietenkin baseballissa tapahtuu tuollaista.
Hypin ympäriinsä kuin kauneuskilpailun voittaja.
Se oli uskomatonta. -Näytä, miten hypit.
Selvä. Lopeta.
Varon olkanauhaa. En halua kuristua siihen.
Tuo riittää. Olimme siis tuolla, ja Kirk Gibson oli lyömässä.
Hän taisi olla kolmas lyöjä, ei ehkä neljäs.
Hän oli kolmas lyöjä. Paloja oli taululla jo kaksi.
Hänen lyöntinsä kohosi korkeuksiin.
Sellaisissa pallon luulee poistuvan ilmakehästä,
ja sitten se alkaa hehkua käsittämättömästi.
Se palaa ilmakehään. -Se on ihan hullua.
Siitä tuli palo.
Kirk käveli takaisin vaihtoaitioon ja heitti mailan maahan vihoissaan.
Nuori poika sanoi katsomosta: "Ensi kerralla onnistut, Kirk."
Kirk vastasi: "Syö paskaa, kusipää."
Kivaa.
Jutellaanpa Sukuvika-sarjasta.
Elämässäsi on monia puolia. Sukuvika oli minulle iso juttu.
KUOLLUT KYYHKY ÄLÄ SYÖ
En tiedä, mitä odotin.
Aloin katsoa sitä, enkä voinut lopettaa.
Se oli mainio sarja, jossa oli paljon hyviä tyyppejä.
Mitch Hurwitz etenkin.
Mitch Hurwitz on se mies,
joka loi ja käsikirjoitti sarjan sekä valvoi koko hommaa.
Hän on yksi älykkäimmistä ja komediaan perehtyneimmistä työtovereistani.
Montako kautta se pyöri Foxilla? Useita, eikö?
Se taisi olla Foxilla 2,5 vuotta.
Oliko se katsojamenestys? -Ei ollut.
Eikö? -Ei.
Kaikki puhuivat silloin vain Sukuviasta.
Luulen, että sitä katsottiin rannikoilla, mutta Yhdysvaltain keskiosissa ei.
Keskilännessä asuvilla ei ole väliä.
Tuosta saammekin oivan mainospalan.
Noin sanoo Indianan oma suosikkipoika. -Aivan.
Minusta se oli mahtava, enkä malttanut odottaa.
Mielestäni sarjan tähti oli Ron Howard, joka toimi kertojana.
Michaelilla ei ollut vaihtoehtoja.
Hän tiesi, että hänen isällään oli tapana piilottaa arvoesineitä seiniin,
joten hän päätti yrittää vielä kerran.
Tämä on hullua. Mitä minä teen? Aioin lyödä lekalla…
Oletko hullu?
Hän oli mahtava.
Oli yksi hieno juttu… Sarjassa oli niitä monia.
Se elvytti urani takaisin henkiin.
Olin suuri Charlie Rose -fani.
Seurasin häntä jatkuvasti. Ron Howard oli mukana yhdessä ohjelmassa.
Se oli silloin kun minulla meni lujaa mutta urallani ei.
Olin todella masentunut.
Asiat menivät mönkään urallani. En saanut töitä.
Katsoin Ron Howardin haastattelua, ja hän oli hyvin seurallinen,
ystävällinen ja niin edelleen.
Hänhän on niin mukava, että se on jo melkein omituista.
Katsoin tuota maailman menestyneintä miestä ja ajattelin:
"Jos saan vielä joskus edes hitusen menestystä ja merkityksellisyyttä,
parasta siinä olisi se, että voin olla niin mukava kuin haluan,
eikä sitä koskaan tulkita yli-innokkuudeksi -
tai epätoivoiseksi yritykseksi saada töitä."
Sitten sain roolin Sukuviasta, joka oli Ron Howardin sarja.
Kun olimme syömässä kahden kesken, kerroin hänelle,
miten se haastattelu vaikutti minuun ja mitä hänen sarjansa antoi minulle.
Sen myötä sain tilaisuuden olla juuri samanlainen kuin hän.
Ympyrä sulkeutui kauniisti hänen kanssaan.
Pidän tuosta tarinasta, koska minä ja monet muut -
etsimme niitä hetkiä, jotka muuttivat elämämme.
Minun täytyy haeskella niitä sieltä täältä.
Hienoa, että sinulla on ollut sellainen hetki.
Niin. Se auttaa minua -
olemaan sellainen kuin olen nyt.
Kelle tahansa meistä voi tulla pohjakosketus.
Jos niitä tulee useampi, sitä enemmän oppii arvostamaan -
eteen tulevia uusia tilaisuuksia.
Siksi paiskin nykyään kovasti töitä.
Ron Howard on paskiainen.
Aivan.
Ei unohdeta, että hän on näytellyt koko ikänsä.
Niin hän kertoi minulle päivällisellä. Sehän oli paskapuhetta.
Mihin peliin menet seuraavaksi? -Lauantain.
Kuka on vastassa? -Giants.
Tuntuipa hyvältä.
Kun olin viimeksi mailan varressa,
löin läpilyönnin Celebrity Hollywood Stars Night -ottelussa.
Siitä tuli kunnari. Löin pallon juoksevan Lou Ferrignon ohi.
Hänen oli pantava reisiinsä vauhtia.
Kiersin kentän. -Matki vielä Lou Ferrignoa.
Tosi hyvä.
Luulin, etteivät ne enää paranisi.
Tunnen itseni jo miltei mieheksi.
Tuo on ammattilaismeininkiä.
Onko sinulla purutupakkaa?
Ei kuulu sinulle.
Minun vuoroni sylkeä.
Haluatko pallon ensin?
En, minun pitää… -Selvä.
Tuo ei ole… -Hyvä se oli.
Kokeile hampaiden välistä. -Baseball-sylkäisyssä ei kuulu olla limaa.
Riippuu vuodenajasta. -Tarvitsen siihen purutupakkaa.
Tai auringonkukansiemeniä.
Se oli hipaisu. En palanut.
Voi luoja!
Tuolla pääsee pesälle. Lopetan tähän.
Olen nähnyt sinut urasi eri vaiheissa. Näin elokuvan Carry-On,
jossa joku päätyy räjäyttämään -
hermokaasua lentokoneessa.
Hienoa työtä.
Monissa rooleissasi on paljon dialogia. Teet sen juohevasti ja uskottavasti.
Sehän on erittäin vaikeaa. Oletko parempi näyttelijä nyt -
kuin silloin kun ammuit Rickyn kanssa yleisöä puhallusputkilla?
Todellakin toivon niin.
Olen onnekas, kun olen valinnut ammatin,
jota voin harjoittaa, vaikka ikäännyn.
Jossain on aina tarjolla isoisän rooli,
joten vanhempana voin esittää sellaisia.
Pidän sinua pääosanäyttelijänä ja elokuvatähtenä,
upeana näyttelijänä ja ohjaajana. Mutta millainen olet omasta mielestäsi?
Näen itseni, toivottavasti…
Näyttelen mielelläni meitä. Tykkään näytellä päähenkilöä,
joka antaa hahmolle kasvot -
ja prosessoi kokemiamme älyttömyyksiä. Oli kyse sitten komediasta tai draamasta.
Haluan olla yleisön edustaja. Siksi olen halunnut myös ohjata,
koska ohjaaja on se henkilö, joka muovaa kokemuksen.
Onko näyttelemisestä hyötyä ohjaamisessa vai ohjaamisesta näyttelemisessä?
On varmasti.
Kummin päin vai molemmin? -Molemmin.
Useimmat ohjaajat haluaisivat luultavasti ottaa tunteja näyttelemisessä -
ymmärtääkseen, mitä me sekopäät näyttelijät ajattelemme,
miten meille pitäisi puhua ja niin edelleen.
Eivätkä näyttelijät täysin ymmärrä, mitä ohjaaja tekee -
ennen kuin he joutuvat itse syvään päähän. Useimmat… Puhun nyt vain itsestäni.
Luulin, että työ alkaisi vasta ensimmäisenä kuvauspäivänä
Ohjaaja oli käynyt työryhmineen kuvauspaikalla jo kuudesti.
Siellä oli ollut porukkaa jo kolme viikkoa asentamassa valoja…
Minä tulin eilen iltapäivällä.
Pääsit nuorimpana rekisteröitynä ohjaajana Directors Guild of Americaan.
Missä iässä ja millä projektilla?
18-vuotiaana ja The Hogan Familylla.
Ohjasit siis tilannekomediasarjaa?
Kyllä. -Ja ohjasit itseäsi.
Osaat hallita monta hommaa kerralla. Onko siinä perää?
Näytteleminen oli minulle jo todella vaivatonta,
koska olin tehnyt sitä niin kauan.
Pystyin samalla tarkkailemaan prosessin muita osia.
Minulle on tehokkaampaa, kun näyttelen ja ohjaan yhtä aikaa.
Silloin ei tarvitse ohjata jotakuta toista.
Mutta onko kuvauksissa joku, joka voi sanoa tähdelle ja ohjaajalle…
"Kohtaus meni sinulta huonosti." -"Yritetään uudelleen."
Heidät poistetaan paikalta.
Ei vainkaan. Tietenkin on. -Puhutaanpa vähän sinusta.
Mainitsit jo varhain, että rakastat Dodgersia.
Ikuinen Dodgers-fani. Kerro kaikki.
Puolustava mestari. Missä istut, kun menet matsiin?
Alhaalla edessä.
Montako riviä tuomarista ylöspäin?
Ei yhtään.
Herra Eturivi. -Niin, mutta…
David, minä…
Edestä näkee niin paljon enemmän.
Olet tuossa.
Olen vierasjoukkueen vaihtoaition vieressä.
Huuteletko vastustajille?
Kiroilua ei sallita. Jos kiroilet, lennät pihalle.
Mutta jos voit keksiä jotain,
millä pääsee vastustajan pään sisään… Kuten esimerkiksi:
"Hengitätkö sisään vai ulos, kun lyöt?"
Pistää miettimään. -Nerokasta.
"Älä mieti liikaa. Ei katsojia ole 40 miljoonaa.
Ei heitä ole kuin kuutisen miljoonaa. Älä jännitä."
Kaikkea tuollaista, mikä jäytää vähän.
Oletko nähnyt viestin menevän perille,
vai ovatko he niin kuin sinua ei olisikaan?
Reaktioista voi päätellä, että vieressä seisovat joukkuetoverit kuulevat sen.
He katsovat kuin kysyen: "Mitä sinä teet?"
Vastaan: "Te olette vastustajia!"
Minusta sinä vaikutat supertähteydestäsi huolimatta ihan tavalliselta tyypiltä.
Onko lasten tuominen pallokentälle osa sitä?
On. Minusta baseball on sitä tavallista elämää.
Pidän baseball-pelin seesteisyydestä. Joidenkin mielestä se on tylsää.
Kuuntelen radiota toisella korvalla. Toisella kuuntelen vierustoveriani.
En pidä kirjaa, mutta kuuntelen selostusta.
Kyse on pelistä, ei urheilusta. Seurasin aiemmin vähän joka lajia.
Sitten näin Ken Burnsin baseball-dokumentin noin 30 vuotta sitten.
Nyt seuraan baseballia ahkerasti. Olen myös fantasialiigani komissaari.
Olen ihan hulluna siihen.
Baseball-fantasialiiga? Eihän sinulla ole aikaa sellaiseen.
Tiedän, mutta se pitää minut tolkuissani.
Herään aikaisin aamulla katsomaan tulokset.
Sinun täytyy tehdä jotain. -On pakko tehdä jotain.
Mikä joukkueesi nimi on?
Taatusti joku hyvä.
Tiedätkö Elton Johnin kappaleen "Tiny Dancer"?
Joukkueeni nimi on Ohtani Dancers.
Shohei Ohtanin mukaan. Olen kolmantena, ja kausi on puolivälissä.
Voittaako kauden lopussa jotain? -100 dollaria
Pieni houkutin.
Pääset mukaan ensi vuonna, jos haluat. -En ymmärrä sitä, enkä haluakaan ymmärtää.
En tiedä, mistä se johtuu. Olen vain sellainen.
Seuraavan kerran vien sinut matsiin.
Sitä kertaa ei tule. -Älä nyt.
Haluan puhua Ozarkista. -Selvä.
Kiitos.
Kenen idea sarja oli? Olitko mukana luomassa sitä?
En. He etsivät ohjaajaa.
Agenttini Michael Cooper sanoi:
"Nämä käsikirjoitukset ovat parhaat, jotka olen koskaan lukenut."
Luin ne, ja minustakin ne olivat loistavia. Halusin ohjata sarjan.
Keskeytän sinut taas.
Ohjasit sen jonkin Hogan-jutun,
mutta mitä muuta olet ohjannut tähän mennessä?
Olin ohjannut muita komediasarjoja.
Ohjasin kaksi pienen budjetin indie-elokuvaa.
Mutta halusin ottaa enemmän vastuuta. -Ymmärrän sen.
Mutta mikä oli vastapuolen reaktio? "Se tyyppikö?"
En mainitse nimiä, mutta he yrittivät saada maailman kolmea kärkiohjaajaa.
Kuvitelkaa. Tuumin, etten lähde tekemään itseäni naurunalaiseksi.
Agenttini rohkaisi minua ja lupasi sopia tapaamisen MRC-pomo Modi Wiczykin kanssa.
Onneksi Modi uskoi paskapuheeni ja pestasi minut ohjaajaksi.
Ketkä olivat ne kärkiohjaajat, joista puhumme?
En voi mainita nimiä, koska he kieltäytyivät pestistä.
Voinko minä heitellä nimiä ilmaan?
Saanko yrittää? -Saat.
Ricky Schroeder? -Ei.
Martin Scorsese?
Ei ollut saatavilla.
Olet oikealla tasolla.
Ron Howard? -Ei ollut saatavilla.
He olivat siis Scorsesen tasoa? -Juuri niin.
Parikymppisenä rohkeuteni ei taatusti olisi riittänyt tuollaiseen.
Se on suoratoistopalveluiden suosituimpia sarjoja.
Onko suosio Squid Gamen luokkaa? -En tiedä, mutta…
Se oli jättimenestys ja on yhä. -Jotkut pitivät siitä.
Pidin ensimmäisestä kaudesta. Se oli minusta fantastinen.
Kiitos.
Sitten aloin miettiä, että se…
Alkoi mennä huonompaan suuntaan? -Ei.
Seuraavalla kaudella aloin pohtia, montako ruumista sarjassa on tullut.
Montako ihmistä siinä eliminoitiin uusilla ja mielenkiintoisilla tavoilla?
Olihan sarjassa kyllä väkivaltaa… -En välitä siitä. Haluan kuulla luvun.
Loistava käsikirjoittaja Chris Mundy tietäisi oikean vastauksen tuohon.
Yleensä taisi tulla yksi ruumis per jakso.
Kun käsikirjoitukseen oli kirjoitettu kuolema -
ja olimme valmiina kuvaamaan, saatoin sanoa:
"Luoti otsaan on jo kulunut juttu."
Aivan. Olemme kyllästyneet siihen.
Soitin Chrisille kuvauspaikalta.
"Chris, olemme kuvauksissa.
Täällä on kaunis takka ja kohennushanko, jossa on hieno kärki.
Mitä jos survoisimme sen miehen kurkusta läpi?"
Hän oli heti mukana.
Soittiko Lake of the Ozarksin edustaja missään vaiheessa jollekulle teistä…
"Kuulkaas nyt!"
"Emme tapa täällä ihmisiä liukuhihnalta."
He suhtautuivat yllättävän positiivisesti.
He olivat… -Alkoivat myydä kiinteistöjään.
He sanoivat, että luomme paikasta hyvän kuvan.
Luulen, että he puhuivat maisemista.
Aivan. Kuinka kauan sarjan tekeminen kesti?
Alusta loppuunko? Viitisen vuotta.
Se vaati paljon sitoutumista ja kotoa poissa olemista.
Niin. Lensin kotiin joka viikonloppu tapaamaan näitä tyyppejä.
"Tapaamaan näitä tyyppejä." -Yksi puuttuu. Franny, 18.
Missä hän on? -Poikakaverinsa luona Rhode Islandilla.
Lapset kasvavat ja haluavat… -Rhode Islandilla.
Toivottavasti tätä ei leikata pois, koska haluan sen tyttöparan nolostuvan,
kun puhumme hänestä tässä ohjelmassa.
Jos tekisin saman pojalleni, emme näkisi häntä enää koskaan.
Niinkö? Mutta Franny ja Maple eivät ole ujoja.
Maple uskaltaa olla esillä. Hän on koripallotähti.
Hienoa. -Hän pelaa myös lentopalloa ja skeittaa.
Hän oli koulunsa ensimmäinen tyttö, joka pelasi poikien korisjoukkueessa.
Oikeastiko?
Hän on taitava. Hän voisi varmaan näyttää sinulle.
Dave on mieletön peluri.
Oletko nähnyt? Indianan pojalla on hieno hyppyheitto.
Montako ottelua käyt katsomassa kaudella? -20 - 30.
Mukavana kesäiltana pääsee visailemaan ja pusukameraan. Onko niin käynyt?
Sanoin, etten halua ruudulle. Se nolostuttaa.
Meillä on sinulle visailu tuolla isolla näytöllä.
Oikeastiko? -Kyllä. Tunnut tietävän hyvin.
Otetaan ensimmäinen kysymys näytölle. Katsotaan, kuka kysyy.
Jason. -En voi uskoa, että Mookie sanoi nimeni.
Kuka on ainoa pelaaja, joka on ollut molempien liigojen MVP kahdesti putkeen?
Oliko se MVP? -Shohei.
Sanon Shohein. -Vastaamme, että Shohei.
Vastaus on Shohei Ohtani.
Paita pois. -Onko tämä myös räsypokkaa?
Otetaan vielä toinen.
Jason, kuka on MLB:n historian ainoa syöttäjä,
joka on ollut NLCS:n ja World Seriesin MVP -
sekä Cy Young -voittaja samalla kaudella?
Luulen, että se on Sandy Koufax.
Dave sanoo Sandy Koufaxin. -Sandy Koufax.
Vastaus on Orel Hershiser. -Hitto!
Hemmetti. Olisi pitänyt tietää. 1988. -Se oli Freddie Freeman.
Hänkin sanoi nimeni. -Pari vielä.
Jason, 1980-luvulla ennen Dodgersin ottelua,
kuka selostajalegenda kieltäytyi David Lettermanin kutsusta -
vierailla The Tonight Show'ssa?
Clay Kershaw. -The Tonight Show'hun? Olitko…
Olin siellä vierailevana juontajana jonakin vuonna.
Monday Night Football oli silloin ABC:llä.
Kävelin tämän henkilön luokse ja sanoin:
"Olisi hienoa, jos tulisit vieraakseni The Tonight Show'hun.
Se olisi hauskaa."
Hän vastasi: "Eikä olisi."
Vihjasit ABC:stä. Oliko se Howard Cosell? -Oli.
Miksei se muka olisi ollut hauskaa? -Olin ääliö ja hän oli Howard Cosell.
Oliko hän nähnyt ohjelmaasi? -Varmaan.
Mikä idiootti.
Katsotaan oikea vastaus.
Howard Cosell.
Kiitos. Vielä tulee yksi. -Vain yksi meni väärin.
Luulin jo tyrineeni tämän. -Se oli sinun syytäsi.
Minä vain sotken. Yksi vielä.
1980-luvun lopulla Dodger Stadiumilla,
kuka sai moitteita tuomarilegenda "Cowboy Joe" Westiltä -
epäsiististä parrastaan, kun Tommy Lasorda oli esitellyt hänet?
Kurt Gibson?
Katsotaan oikea vastaus.
Vastaus on David Letterman.
Kyllä!
Se tapahtui tuolla. Tulimme noista porteista sisään.
Minä, Tom Dreeson ja Tommy Lasorda. Joe West tuli paikalle.
Tiesin hänet. Emme olleet tavanneet.
Olin vapaalla enkä ollut ajanut partaani pariin päivään.
Se ei ollut näin paha.
Tommy esitteli meidät.
"Hauska tavata."
Hän sanoi: "Sinun pitää ajaa partasi."
Kysyin, sanotaanko säännöissä niin.
Hän vastasi: "Tutkin asiaa."
Yankeesissa se on sääntö.
Jutellaan SmartLessistä. -Toki.
Tarvitsin olutta ymmärtääkseni podcastin. Ensiksi huomioni kiinnitti Marc Maron.
Sitten kuulin sinusta ja kavereistasi Seanista ja Willistä.
Ja sitten kuulin, millaisista summista on kyse.
Silloin alkoi kiinnostaa.
Olet varmaan kyllästynyt kertomaan tuon projektin synnystä.
En oikeastaan. Olen kiitollinen kaikille, jotka kuuntelevat sitä.
Se antaa minulle tilaisuuden -
jutella parhaiden ystävieni Willin ja Seanin kanssa kerran viikossa.
Aloitimme Zoomissa.
Will aikoi tehdä raittiusaiheisen podcastin nimeltä The Journey.
Sanoin, ettei hänen vaelluspodcastiaan kuuntelisi kukaan.
"Ota minut mukaan. Jauhetaan paskaa, niin siitä tulee hauskaa."
Hän on hauska. Olen ihaillut häntä. -Will Arnett.
Hän saa minut nauramaan. Hän on hiton hauska.
Tätä on vielä kysyttävä. Kun menet hänen luokseen -
ja hän avaa autotallinsa oven, onko talli täynnä Reese's Peanut Butter Cupseja?
On niitäkin jonkin verran, mutta…
Will Arnettin luota löytyy kaikkea mahdollista roskaruokaa.
Hyvä. -Se on pöyristyttävää.
Hänellä on kaksi teinipoikaa, joten varastoja pitää olla.
Mutta eivät ne ole pojille.
Miten podcastin suosio kasvoi? -En tiedä.
Korona-aikaan ihmiset yrittivät pitää yhteyttä toisiinsa kaikin tavoin.
Se oli synkkää aikaa.
Saimme vieraaksi nimekkäitä ystäviämme. Dax oli ensimmäinen.
Will Ferrell ja Jimmy Kimmel vierailivat myös jo varhain.
Sinä olit liian kallis.
Kunhan vitsailen. Dave oli tosi mukava.
Hän oli mukana, kun teimme pienen dokumentin HBO:lle.
Se oli minulle todella merkittävää.
Ohjelma oli pyörinyt jo neljä vuotta, kun minut kutsuttiin.
Tiesimme, millainen olet. Ensin piti saada homma kuntoon.
Siitä halusinkin kysyä. Harrastuksesta kehittyi…
Onko taustalla parempi työ-harrastustarina kuin se,
että harrastus ja hauskapito osoittautui hyödylliseksi?
Eikä vain meille. Sitten joku kertoi, että juttunne on 100 miljoonan taalan arvoinen.
Tarkoitan, että… -Ei. Mitä tarkoitat?
Mitä oikeasti tarkoitat?
Podcastien talouspuoli on minulle mysteeri.
Niin minullekin. Mutta tarkoitin tätä.
Eikö se yllätä, että leppoisa ajanviete -
onkin yhtäkkiä 100 miljoonan arvoinen?
Kyllä. Ja siinä kävi niin, että Paul McCartney tuli vieraaksemme.
Ja sen jälkeen… -Miten hän kuuli ohjelmasta?
Siinäpä se. Kun haastattelu oli tehty, hän oli Seanin vieraana.
Teimme jälkikäteen parin minuutin typerän yhteenvedon. "Olipa upea vieras."
Kysyin Seanilta, mistä hän tunsi Paul McCartneyn?
"En tunne. Hän soitti meille."
Tajusimme ensimmäistä kertaa, että ohjelmasta oli tullut hitti,
kun McCartneyn väki valitsi meidät. Olimme hänen aikansa arvoisia.
Meillä kävi hyvä tuuri.
Mitä muuta puhuttavaa sinussa ja hurjassa menestyksessäsi on?
Sain juuri uuden Netflix-jutun valmiiksi. Olen superylpeä Black Rabbitista.
Oli todella lähellä, että olisin ollut mukana siinä.
Tosi lähellä. -Totta.
Dave asuu erään kuvauspaikkamme lähellä. Harmi, etten ollut sinä päivänä töissä.
Ilmeisesti kävelit kuvauksiin ja kysyit, mitä he kuvaavat.
Sitten hän istui monitorien eteen, jossa yleensä istuu ohjaaja.
Saitko kuulokkeet ja muistiinpanot?
Halusin kuumeisesti osan siitä sarjasta.
Pyysitkö sitä? -Tietenkin.
Olin ollut New Yorkissa oikeudessa. Olin sillä viikolla valamiehistössä.
Älä viitsi. -Ihan totta. Vaadin oikeutta.
Useiden kommellusten jälkeen jouduin kävelemään kotiin.
Kotini lähelle olikin pystytetty valtava elokuvatuotanto.
Istuin alas ja pyysin assistentilta puhelinta lainaan.
Ilman puhelinta ja avaimia en päässyt kotiini.
Soitin pari puhelua, jotta pääsisin kotiini.
Sillä välin kysyin, mitä he kuvaavat.
Hän kertoi minulle, mistä on kyse. Sanoin haluavani avustajaksi.
Hän vastasi: "Sopiihan se." Sama se hänelle oli.
Etkö päätynyt kameran eteen?
En. He olivat mukavia ihmisiä, joista olisi ollut hauskaa pilata koko homma -
laittamalla minut kohtaukseen. Se oli sarjan viimeinen kuva!
Tiedän, mitä tarkoitat.
Sitä siis teet nyt. Sarja on leikkausvaiheessa.
Ohjasit ja tuotit sen.
Niin. Jude Law ja minä esitämme -
veljeksiä, jotka pyörittävät yökerhoa.
Tulee ongelmia ja pari ruumista. Sitten etsitään syyllistä -
kahdeksan jakson ajan.
Selvä. Onnittelut siitä.
Kiitos.
Nyt haluan tietää, mitä olen jättänyt huomioimatta.
Haluatko sanoa jotain?
Kiitos teille, mukavat ihmiset, kun tulitte paikalle.
Oliko se siinä? -Taitaapa olla.
Oli todella mukavaa nähdä teidät. Harmi, ettemme ole tavanneet aiemmin.
Lykkyä tykö myös sille tyttärelle,
joka on Rhode Islandilla poikaystävänsä Jimin kanssa.
Kiitos, kun tulitte tänne. -Kiitos kaikille.
Seuraavassa jaksossa…
Lyötkö vielä kerran? -Yritän.
Dave ja Jason jatkavat itseluottamuksen vahvistamista.
Olen päässyt aina kakkospesälle.
Ei ole.
Hyvä lyönti. -Tuota ei saisi kiinni.
Pääsisin sillä kakkoselle. -Ei pääsisi.
Lopetan tähän. -Ei hän lopettanut.
Syötä vielä kolme. -Ei. Ämpäri tyhjäksi.
Siinä on sotahuutosi.
Ja vielä tiedoksi: Ron Howard ei ole paskiainen.
Tekstitys: Sami Haapasalo