BOBBY JONES GOLFPÁLYA
Fogadunk erre a gurításra?
- Mit értesz fogadás alatt? - Vedd könnyedén!
Van pénzed bőven!
Valami másra gondoltam, nem pénzre.
Jól van.
Ha begurítom, felső nélkül fogsz flangálni a klubházban!
Dehogy, nem vagyok egy John Cena!
Már nem vehetem le nyilvánosan a felsőmet. Elmúltak azok az idők!
Jó. Akkor be kell gurítsam a labdát,
különben mi lesz?
Te flangálsz a klubházban felső nélkül!
Dehogy, még rosszul lesznek tőlem!
Ha te mész oda meztelen felsőtesttel,
megörülnek: „Jé, Chuck! Charles Barkley!”
- Azt mondanák… - Jól néz ki!
Nem, inkább azt: „Tényleg játszott az NBA-ban?”
DAVID LETTERMAN: A KÖVETKEZŐ VENDÉGEMET NEM KELL BEMUTATNI
BARUCH MŰVELŐDÉSI KÖZPONT
Köszönöm!
Jó estét! Köszönöm!
Jaj, ugyan már!
Nekem tetszik az állva tapsolás bágyadt elhalása,
másoknak nem biztos.
Vendégünk 1993-ban az NBA legértékesebb játékosa volt.
Két olimpiai aranyérmet nyert
és jelölték az All-Star csapatba,
úgy tudom, pályája során 13 alkalommal!
Bekerült az NBA Hírességek Csarnokába.
Hölgyeim és uraim! Köszöntsék Charles Barkley-t!
Charles!
- Szia, Charles! - Helló!
- Örvendek! - Én is.
Jól van.
Charles! Köszönöm, hogy eljöttél!
- Megtiszteltetés. - Számomra!
Nekik meg nem volt jobb dolguk ma este!
Méghozzá New Yorkban!
Szerintem elég jó, ha jegyed van erre az estre!
Nagyra értékelem! Köszönöm, hogy itt lehetek! Megtiszteltetés.
Még egyszer köszönöm az idődet!
Tudnál játszani a mai NBA-ban is?
- Manapság sokkal könnyebb, mert… - Miért?
Már nincs testi érintkezés. Rohangálsz, és dobsz egy hárompontosat.
És mikor Draymond Green egy nyakassal szerelte le a saját csapattársát?
Kivétel erősíti a szabályt!
De ez tökéletes példa.
Ha bárkit is megütsz, öt–tíz meccsre felfüggesztenek.
Láttam Az utolsó bajnokságig című Michael Jordan-dokumentumfilmet.
A sok baromért, akiket a Detroit Pistons ráküldött,
ma 5–15 meccsre felfüggesztenének!
Egyszerűen így játszottunk.
Nem hagy nyugodni az a gyerekkori emlékem,
mikor Bill Russelt hallottam a kosárlabdáról nyilatkozni.
Nem is tudom, hányat játszott egy csapat szezononként.
- Igen. - Talán 60, 68, 65, nem, 82 meccset.
Arról beszélt, hogy minden este a pályán futkosni
egy teljes szezonon át mennyire kimerítő.
Az emberek hogyan…
Voltak szezon előtti mérkőzéseid, rájátszásaid,
játszottál a szezonbajnokságon, amit a Pacers majdnem megnyert. Köszönöm!
Ennek azért fizikumtól függetlenül megvan az ára!
Legyen ez bármilyen sport… A szervezeted nem visel el
ennyi mérkőzést!
- Igen. - Egyszerűen nem.
De aztán arról volt szó, hogy pihentetik a játékosokat,
hogy végig tudják játszani a szezont.
Hogy az emberek ne lássák…
- Igen. - Megoldották.
Utálom, hogy pihentetik a játékosokat. Vagyis…
Mi kétmillióért pihentünk, ők 40–50 millióért!
Ezt nevezem pihenésnek!
- Mármint: „A csudába!” - Hát igen!
Ebben a szakmában legalább évente egyszer nyugatra utazol.
Aki San Franciscóban vagy Los Angelesben él,
az évente egyszer láthatja a játékosokat.
Szerintem kötelességed, főleg jó játékosként,
hogy minden meccsen játssz, míg egészséges vagy.
Ha megsérülsz, az persze más tészta.
- És az NBA-meccsek jegyárai? - Bődületesek!
Igazából városfüggő.
Figyelj! A New York-iak fizetnek érte 5000 dollárt,
pedig a Knicks nem ér annyit!
Ezt azért mondjuk ki! A New York Knicks nem ér 5000 dollárt.
De tudod, mostanság annyira drága a jegy,
hogy az átlagemberek hozzá sem jutnak, és ez szomorú!
A sport a világ egyik legérdekesebb dolga,
mindenki odavan a kedvenc csapatáért.
Rajongsz a kedvenc játékosodért, el kell jutnod egy NBA-meccsre!
De ha már csak a parkolást nézzük…
El tudod képzelni, hogy elviszed a családodat, pár hotdogot
és sört vennétek?
Több száz dollár.
A legtöbben nem engedhetik meg maguknak, és ez szomorú!
Említetted, hogy az NBA világszerte kedvelt sportesemény.
Az olimpiai csapat tagjaként,
mely két aranyérmet nyert, az elsőt még azelőtt,
mielőtt hivatásos csapattá vált volna…
Te még nem voltál a tagja.
Ez kicsit fájdította a szíved, jól gondolom?
Ez…
Igen, benne kellett volna lennem!
Bobby Knight nem kedvelt. Nyugodjon békében!
- Te… - Mintha te öletted volna meg!
Értem.
Egy rossz szót se mondtam Bobby Knightról…
nyilvánosan!
Kész őrület volt!
Amikor meghalt,
mindenki engem hívogatott.
Erre én: „Haver! Ha azt hiszed, rosszat mondok valakiről,
aki most ment el,
akkor tévedsz!”
Szerinted miért nem kerültél be az olimpiai csapatába?
Mi volt a gond? Vajon… Jól játszottál, az biztos!
Gondolom, ő bizonyos típusú játékosnak látott engem.
- Kölyök voltál még. - Igen.
- Hány éves is? - Úgy 18–19.
Talán 20 is elmúltam, másodéves hallgató lehettem.
De aztán rendeződött a helyzet.
Nem tudtam, mennyire vagyok jó kosárlabdázó.
Azt csinálták,
hogy elhívták az ország 120 legjobb játékosát,
ebből lett 100, 80, 60, 40, 20,
majd leszűkítették 16-ra.
Sokat segített az önbizalmamon, hogy a többiek ellen játszhattam.
Bár végül nem sikerült és ezért csalódtam,
önbizalom szempontjából nagyon jót tett.
Nekem úgy tűnik, talán így is volt, csak nem figyeltem,
hogy a játékosok szinte maguk alakítják ki a saját csapatukat.
Ez jó meglátás?
Utálom ezt a meglátást.
- De van benne valami. - Igaz.
Rengeteg pénzre és befolyásra tettek szert. Úgy utálom ezt a meglátást!
Kemény munkával jó győzni, nem azért, mert összeraktál egy csapatot.
A LeBron-korszakban kezdődött,
és nagyon kiábrándító mert ha akkor tudtam volna,
összeállítom a saját szupercsapatomat!
Hoppá! Íme, Barkley híres cselezése! Vajon beválik?
Igen!
Charles Barkley! Nem is ember!
Három csapatban játszottál. Philadelphia…
- Phoenix és Houston. - Phoenix és Houston.
Nemrég beszéltem Reggie Millerrel.
Tizennyolc évig volt az Indiana Pacers tagja.
- Igen. - Igen. Manapság nincs ilyen.
Elképesztő! A valaha volt egyik legjobb játékos!
A legjobb srácok egyike!
Megvolt az esélye, hogy bizonyítson, ez a lényeg!
Nekem is megvolt. A bajnokságon kikaptunk a Bullstól.
Két éven át vert minket a Rockets a hétmeccses versenyeken,
mikor megnyerték a bajnokságot.
- Nem bánom! - Értem.
De tudod, jól mondta Adam Silver:
Igen, lehet, hogy nem olyan, mint régen,
de a rajongóknak ez nagyon kedvező.
Tetszik nekik az ötlet, hogy valaki mozgatja a szálakat,
különböző csapatokat különféle versenyeken szerepeltet.
Nincs igaza.
Oké.
Ha azt nézzük, amit elérnek, remek.
Ha azt, amit maguk után hagynak, pocsék. Ezt nem értik az emberek.
Ha visszatekintünk a járulékos veszteségre,
minden szupersztár,
aki így kitör egy csapatból,
hosszú évekig romokban heverő csapatot hagy maga után!
Bármennyire kedvelem Adamet, nem értünk egyet.
Mindig eszembe jut, amikor olyan csapatról beszélsz,
amely évekig küzd és újraalkotja magát,
hogy igazából
a Knicks még a ligában van, ugye?
Akár hiszed, akár nem, a Knicks idén meghatározó csapat!
- Igen! Hajrá, Knicks! - Úgy van!
Arra vagyok kíváncsi,
ki fogja nyeri az NBA-t!
Idén a Pacers, ugye?
A Pacers esélyes, de a Boston Celtics lesz a győztes!
- Úgy véled? - Igen. Szerintem ők a legjobbak.
Fogadnál rá?
Ha most fogadnom kéne, a Celtics vinné a prímet!
Nagyjából már tudom rólad, hogy a fogadás nem esik nehezedre.
A pénzt nem viheted magaddal a sírba!
Ez meg a másik!
Hiszen még azt tudom rólad:
az a célod, bár ez változhatott,
hogy évente egymillió dollárt adományozz nemes célokra.
Jók az értesüléseim?
Így tettem az elmúlt 20 évben. Ez a célom.
Nem azért, hogy alázatoskodjak, de nagyon szerencsés vagyok! És áldott.
A gimiben kezdtem.
A környékünkön volt pár iskola, amely pénzre szorult,
majd ezután veteránokat segítő szervezet következett.
Az elmúlt nyolc évben jöttek a feketék felsőoktatási intézményei.
Tudod, a világ legszerencsésebbjei közé tartozunk!
Olyan ez, mint a mostani tévés állásom:
„Pillanat! Azért fizettek, hogy kosárlabdát nézzek?”
„Amúgy is nézném!”
AZ NBA STÚDIÓJÁBAN
- Unod a meccsnézést? - Igen.
- Naná! Mi az hogy! - Nem is nézi a meccseket!
- Van aki el szokott itt szundikáni? - Persze! De mennyire!
- Az ő négy tévéje. - Igen, épp…
Nem nagyon megy rajtuk kosárlabda!
Ma este az Esküdt ellenségeket nézem, nem a meccset.
- Ide ülhetek? - Persze!
- Elnézést, hogy megzavarom a tévézést! - Semmi gond!
Nyomást helyez rátok az, hogy mit tesztek a pályán?
- Nem. - A pályán?
- Igen. - Á! Nem történhet olyan egy meccsen,
amit Charles, jómagam vagy Shaq ne láttunk, hallottunk, csináltunk volna.
Ha műsort vezetsz, sok szarságot kell tudnod másokról!
Hisz ez csak kosárlabda! Hát… igen.
Meglepő számodra, hogy mintha a sport dominálná
az amerikai kultúrát, sőt talán fel is emészti azt?
Nos, egy bizonyos embercsoport azért örül ennek.
Amikor a csapatod jól teljesít, az otthoni problémáid megszűnnek létezni!
A rájátszások alatt a hangulat tetőfokára hág.
Amikor három–négy csapat marad,
a helyzet izgalmassá válik,
az egész város lázban ég.
Ez a különbség.
Amikor én…
A Pacers hagyta, hogy ott üljek
a pálya egyik végén.
- Igen. - Vége-hossza nem volt,
mint a Cirque du Soleilnél. Csupa időkérés, meg minden.
Egyszer csak odajött hozzám a kabalafigura, ekkora volt a feje!
Hogy is hívják? Thumper? Thump? Humper?
- Mi a neve? - Indiana kabalájának? Gőzöm sincs!
- Igen. - Mindegy, rá gondolok.
Szóval odajött, fölém hajolt, hogy beszéljen velem,
mintha én a füledbe akarnék súgni, csak neki hatalmas feje volt.
Még mindig ilyen messze voltunk egymástól, erre így szólt:
„Úgy húsz évvel ezelőtt dolgoztam az anyukáddal!”
Erre én: „Sokan vannak így ezzel!”
Még csak nem is… Ez semmit sem jelent,
de nem tudtam, mit mondjak a nagyfejűnek!
Kedves nő volt, komolyan! Igen.
Shaq! Néhányan leugrunk inni egyet,
felpörög az ember a műsor végére.
Van egy ivó az utcában, ahová eljárunk.
Shaq nem iszik,
valahogy így: „Seggfejek vagytok, semmi dolgom veletek a műsor után!”
Aztán két hét múlva azzal állt elő:
„Probléma megoldva!”
- „Mit csináltál?” - „Vettem egy vízipipa bárt!”
Vettél egy vízipipabárt?
- Hajnali kettőkor mindig nyitva! - Ebből tudod, hogy túl sok a pénze!
Sokat bizniszelsz? Az a bár gyümölcsöző üzlet?
- Igen. - Komolyan?
- Beleszédülnék? - Nem.
Hogy reagálnék?
Nem lenne rád hatással.
Időpazarlás!
- Függő vagy? - Igen.
Ha minden nap csinálod, az vagy!
- Szerintem is. - Bármikor abbahagyhatom!
Hé! Ez nekem is bejönne!
„Bármikor abbahagyhatom!”
- Nekem is bejönne! - Bármikor!
Ellene fogadok!
Meg sem álmodtam volna egy ilyen beszélgetést!
Én is betérhetnék pár slukkra?
- Igen. - Mennyit kérsz,
ha bemegyek azzal, hogy: „Kérem Shaq ajánlatát?”
- Neked ingyen adom! - Ha mennék.
- Ingyen! - Neked.
Hála Istennek!
Kezdi megérni a dolog!
Mi a helyzet a haveroddal, Shaquille O'Neallel?
Tudod, ő aztán remek jó srác!
Mikor… Volt átfedés a karrieretekben?
Igen. Kész őrület, mert az anyukáink legjobb barátnők voltak.
Az NBA-s anyukák mindig összeültek, és valamilyen okból kifolyólag
az ő anyukája jól megtalálta a hangot az enyémmel.
Folyamatosan kiabáltam anyával,
mert már nyugdíjba vonultam, de anya évi két–három kiruccanásra ment
Shaq anyjával.
Erre én: „Anya, kifizettem az átkozott számláidat!”
„Erre ő: „Kicsim, fizetnem kell a részem!”
Azt feleltem: „Anya! Nem úgy keresek, mint Shaq!”
Shaq anyja, Miss Lucille csodás asszony.
Shaq-kel összekaptunk egy meccsen.
O'Neal behúz egyet!
Mire kiértünk az öltözőbe,
az anyja már hívta, engem is az enyém:
„Mi a fene ütött belétek?”
„Menj oda hozzá, és azonnal kérj bocsánatot!”
Összetalálkoztunk a folyosón:
- „Hová mész?” - „Te hová mész?”
„Hát, anyukám azt mondta, kérjek tőled bocsánatot!”
A mai napig ezen röhögünk!
Beszéljünk kicsit a családodról!
Az édesanyádról és a nagymamádról!
- Jó. - Jól van.
A nagymamám a legjobb ember volt a világon, anya szorosan a nyomában!
Tudod, egy pár ezer fős kisvárosból származom.
- Leeds-ből. - Igen, Alabama állam.
Fél óra Birminghamtől.
Anyám szobalány volt, nagymamám húsüzemben dolgozott.
Rengeteget dolgoztak.
Az egyik fivérem fiatalon meghalt.
Három fiút nevelt egy Alabama állami kisváros bérházában, agyondolgozta magát…
Eleinte veletek élt apukád, azután nem?
- Sosem élt velünk. - Soha.
Kiskoromban hagyott el minket,
engem életem során…
talán 5–7 alkalommal látogatott.
- Látott téged játszani? - A gimiben soha.
Csak Los Angelesben, mert Kaliforniába költözött.
Nem a környéken belül költözött, Alabamából Kaliforniába.
Én olyan
seggfej voltam
a pályafutásom elején,
mert dühös voltam a világra.
Azt mondtam magamnak a meccs előtt:
„Úgy szétrúgom a seggüket, hogy megemlegetik!”
Minden fiatalnak elmondom,
ha idegesen játszik, csak idő kérdése, hogy túllőjön a célon.
Én is átléptem egy határt,
jó sokszor.
Emlékszem, magamba roskadva sírtam: „Hé, ember!”
„Mi a fasz bajod van?”
„Miért vagy olyan dühös? Remekül kosárlabdázol!”
„Kire vagy dühös?”
Magamban beszéltem, ilyen hülye vagyok!
Magamban beszélek.
Aznap elhatározásra jutottam:
„Hé! El kell engedned az apáddal kapcsolatos dolgokat!”
Az nem kis elengednivaló!
De tudod, David, ez az egész életemet megváltoztatta,
hisz nem játszhatsz dühösen!
Nem tudom, mi a helyzet Draymonddal,
Dennis Rodmannel,
Mike Tysonnal, azzal, aki távoli barátom,
de ha folyton a határon billegsz,
nagyon sokszor át fogod lépni!
Így ez fordulópontot jelentett számomra.
De ahogy mondod, nem volt egyszerű elengedni,
főleg mert amikor apa vissza akart térni, én már sztár voltam.
Mikor Los Angelesbe mentünk, így szólt: „Szeretném, ha találkoznál a barátaimmal!”
Mutogatott, mint egy bazári majmot.
- Hát persze! - Erre én: „Oké.”
„Nyugi! Azt mondtad, elengeded. Engedd el!”
Aztán megbetegedett.
Egy barátom így szólt: „Haver, szívességet kérnék tőled!”
Kérdeztem, mi az, így felelt: „Békülj ki apáddal!”
„Mert ha ő elmegy, soha többé nem lesz apád!”
Leültem apámmal: „Öreg vagyok ahhoz, hogy az apám légy!”
„Barátok leszünk!”
„Megbocsátom neked a sok szarságot, aminek kitettél!”
Őszintén szólva az dühített legfőképp,
Dave, hogy borzasztó szegények voltunk.
Apám azzal hívott fel: „Hé, küldök egy kis lóvét!”
Tudod, én még kisgyerek voltam, vártam a postaládánál, hogy:
„Biztos ebben lesz vagy abban!”
Minden egyes nap a postaládát figyeltem,
de sosem jött a szajré.
Kicsi voltam, túltettem magam rajta:
„Anyukám mások padlóját sikálja!”
Amikor kamaszodni kezdtem, már egyáltalán nem voltam jól,
de túl kellett lépnem rajta!
Azt mondták, az utolsó pillanatban készül el…
- Nekik. - Csak nekik.
Én délelőtt 11 óta itt vagyok!
Rengeteget készültem, ezekkel foglalkoztam.
- Odanézzenek! - Nos…
Mit látnak szemeim? A liga összes meccsét?
Minden aznap esti játékot, igen.
A szakértők szerint a műsor…
olyan, mintha a torta és a hab is te lennél,
ezek a fickók pedig a gyertyák, amiket nehezen gyújtasz meg.
Tőlük hallottam, én ilyet sosem mondanék!
A legjobb leírás, amit hallottam
az volt, hogy én vagyok az apuka, aki átutazza az országot,
és hátraszól a három utasnak: „Még egy kukk, és visszafordulok!”
Ebből miért nem készült műsor?
- Biztos felhasználtad. - Nem. Bocs hogy felhoztam!
Az elmúlt két nap nagy részét Chuckkal töltöttem.
- És… - Sajnálom!
Van benne valami ellenállhatatlan!
- Csak képzelem? - Nem, ő társasági ember.
Ha társaságban látod,
mindenki köré sereglik, mindenkire szán időt.
Példákat kérek Charles erősségeire és gyengeségeire!
Ami a szívén, a száján. Semmit sem tart magában. Mint játékosként.
A liga legtöbbet idézett tagja, most is ilyen.
Rengeteg sportolót láthatsz, aki sportriporterré alakul át,
majd a reflektorfény hatására
hirtelen visszafogja magát. Ő nem.
Őszintén megmondja, ha valamire szüksége van.
Sőt, vannak dolgok, amikre nem biztos, hogy kíváncsi vagy,
amit önként bevall, például…
Például?
Hát…
nem hord alsóneműt.
- Nem hord alsót? - Állítólag egyszer elégette az összeset.
Sosem használt bankautomatát.
Jó, térjünk vissza az alsóra, mert én sem használtam bankautomatát,
- de van rajtam alsó! - Értem, rajtam is van.
Emberek! Alsónemű? Kézfeltartással jelezzük!
Túlságosan kitárulkozó. Gyengeség?
- Dehogy, jól szórakozunk! - Értem.
Tehát neki a ti nézőpontotokból nincs gyengesége.
- Az elmúlt huszonvalahány évben nem volt. - Rendkívüli!
Hacsak a fánkfogyasztás nem számít gyengeségnek!
Szeretnék visszatérni arra, mikor egy szállodai szobában
rosszul érezted magad!
Nem tudom, ez az egyetemen, a középiskolában
vagy akkor volt, mikor először játszottál a Philadelphiánál,
de Moses Malone
fontos ember volt számodra.
A legfontosabb a kosárlabda-pályafutásom során!
Ötödikként választottak be az NBA-drafton.
Nem kaptam rá lehetőséget, hogy játsszak.
Moses történetesen abban a bérházban élt, mint én.
Egyszer megkérdeztem: „Moses, benézhetek hozzád?”
„Persze, kis haver!” Felmentem hozzá,
rákérdeztem: „Moses, miért nem játszhatok?”
Erre ő: „Hát, kis haver,
mert kövér vagy és lusta!”
Visszakérdeztem, hogy érti ezt.
Erre ő: „Melyik részét nem értetted?”
„Kölyök! Bőven kijutott neked a tehetségből,
de nem vagy formában!”
„Hisz 134 kilót nyomsz!”
Szóval közel 135 kilósan játszottál?
- Igen, az elején. - Értem.
És az a gond, David,
hogy az egyetemen ez még elment,
de ha bejutsz az NBA-ba, a legjobbak ellen játszol.
Azt mondta: „Ha szeretnéd, segítek lefogyni!”
Azt feleltem, hogy rendben.
Ő ismert engem előtte is, utána is. Lefogytam 130 kilóra.
Erre ő: „Még öt kilót!” És 125 kilós lettem.
Ekkor végre játszhattam.
Folytatta: „Tovább, 120 kg!”
Azután 115,
majd 110, ezzel a súllyal játszottam.
Aztán jött a 105,
de erőtlen, kimerült voltam. Azt mondta:
„Mert 110 kilósan tudsz játszani!”
A többi már történelem.
Nagyon hálás vagyok
neki, Dr. J, Andrew Toney-nak, Maurice Cheeksnek és Bobby Jonesnak!
Öltözködési tanácsot kaptam, megtanítottak takarékoskodni,
és ezt mindig elmondom, de a legfontosabb személy Moses.
Ha nem mondja, hogy kövér és lusta vagyok…
„Tudod, hékás!”
Amikor mesélem, megkérdik, hogyan reagáltam.
Erre én: „Ahogy bármelyik férfi tenné: hazamentem bőgni!”
Több az NBA-szupersztár napjainkban, mint a te idődben,
vagy hasonló a helyzet?
Valószínűleg kevesebb.
Kevesebb a kiváló játékos.
Nem kapnak kellő fejlődési lehetőséget az egyetemen,
hisz ma már egy év után otthagyhatják.
Nekünk három–négy évig maradnunk kellett!
És nincs itt senki, aki…
Azt sem tudom, mi a foglalkozásuk,
de ha megkérdeznéd őket…
Ha most félév egyetem után kapnék munkát,
valószínűleg elbuknék vagy nem lennék olyan hatékony.
Három-négy év egyetem…
- Hatalmas előny! - Igen.
- Sokféleképp éretté tesz. - Igen.
Mind mentálisan, mind fizikailag.
Nem tudom, visszazárhatjuk-e a szellemet a palackba.
A srácok manapság csak egy évig járnak egyetemre.
Nem hiszem, hogy ez lenne a legjobb.
Nem a legjobb rendszer, de én úgy unom,
hogy minden sportágban olyan egyetemi atlétákat lehet látni
akiket össze-vissza vernek, rugdosnak,
akik nem tudnak megélni az egyetem után!
Korábban ez dollármilliárdos üzlet volt valakinek.
Igen, nagy viták folynak erről.
Én örülök neki, hogy a játékosok pénzhez jutnak.
Nem tudom, hogy a jelenlegi rendszer-e a legjobb.
Egy–két csapattagnak fizetnek 3, 4, 5 millió dollárt…
Hiszen a legtöbb iskolának nem telik rá.
A nagy versenyistállók
mindig sok pénzt tudnak majd felhajtani.
Egy kis Indiana állami egyetem nem sok játékosnak fizet.
Hamarosan folytatjuk!
Még valami! Állandóan témát váltok.
Említetted a WNBA-t.
A WNBA legjobban fizetett női játékosa
évi 230 000–240 000 dollárt keres.
Azt hiszem, Steph Curry, a Golden State játékosa
több mint évi 50 millió dollárt kap.
- Igen. - Vagyis…
Mindegy, nem mi fogjuk most megoldani a helyzetet!
Aligha megoldható, mert először is
többet kell fizetnünk a WNBA-játékosoknak!
Ami nagyon érdekes lesz… Ha már kérdezed!
Hát igen.
Ami nagyon érdekes lesz…
Jelenleg Caitlin Clark az Egyesült Államok legjobb női játékosa.
Ő egészen elképesztő!
Ő lesz az első számú jelölt.
Ami azt illeti, a te indianai csapatod tartja a draftot!
- Az Indiana Fever? - Igen.
Igen, mert ha jártak már Indianában,
a Fever-láz egész biztosan kitör!
Számára az lesz majd nagyon érdekes,
hogy a Fever választhatott a draft első helyére,
és őt feltétlenül viszik, hisz a legjobb játékosuk.
Az előbb említetted, hogy a legjobban fizetett WNBA-játékosok
úgy 200 000 dollárt keresnek.
Valószínűleg 3–5 milliót hozhat össze az egyetemen.
Én…
Maradj csak egyetemista!
De komolyan!
Döntést kell hoznia, és úgy lesz vele:
„Nem szeretnék tiszteletlen lenni az indianaiakkal,
de amíg 3–5 millió dollárt keresek, nem hagyhatom ott az egyetemet
a 200 000 dollárért!”
Nem állnak össze a számok!
Nem unod a hosszú játékot? Munka előtt szoktál játszani?
Nem, általában nem.
De szinte minden szabadnapon játszom.
- Itt jó lesz, Chuck? - Persze, itt teljesen jó!
- Kaphatok egy golfütőt? - A kocsiban találsz.
Kettőt is, mert ennyire profi vagy!
Hát igen, nem derült ki, hogy bal- vagy jobbkezes vagyok.
Azért illene tudnod!
Igen, de a baseballban a hazai bázis mindkét oldaláról üthetek.
Ilyen jó vagy?
Az vagyok bármiben?
- Ó, de szép ütés! Odanézz! - Bemehet!
- Jaj, Chucky! - Egész jó volt!
Szép ütés!
Ez most talán bemegy.
- Begurulhatott volna, nem? - Szerintem simán!
Mintha bocsáznánk, Chuck!
Sokan mondták:
„Ha találkozol Chuckkal, kérdezd meg, hogyan üti a labdát!”
Kicsit rángatózik a kezem.
- Izomhúzódás? - Nekem…
Rosszul viseltem,
de új tanárom lett, megváltoztatta az életem.
Már az egész Egyesült Államokban sportklinikákba fektetnek.
A golf mindig izomrángást okoz!
- Jó, most csendet kérek! - Oké.
Unom, hogy folyton jár a szád!
Szünet! Fordulj le, te rohadék!
Jesszusom!
A csudába! Jó, most innen üsd el!
Oké, jöhet!
- Ez egy… - Eddig egyenlő az állás!
- Rendben. - Oké. Csak volt!
Az életben mindent az NBA-tól kaptam.
Ezért is imádom a kosárlabdát!
Van egy olyan érzésem, hogy ugyanaz a Leeds-i, alabamai kisgyerek
megtalálta volna a sikerhez vezető utat,
bármi is érdekelje!
De nem lett volna ugyanaz.
- Ezt nem tudhatod, igaz? - Nem. De… tudom, milyen jegyeim voltak!
Az osztályzatoktól függetlenül! Én közepes tanuló voltam!
Igen, de tehetséges vagy!
Nincs még egy olyan talkshow-műsorvezető,
aki ilyen régóta van a szakmában. Jónak kell lenned!
Hiszek abban, hogy a fény mindentől függetlenül utat tör magának!
Ha te lennél David Letterman, a vízvezeték-szerelő,
nem beszélgetnénk egy golfpályán.
Én lennék a legjobb…
Hé! Szent egek! Az micsoda?
Kísértetjárta vacak! Fuss, hékás!
Gyerekként nem tűnhettél annak a tipikus sportolói alkatnak, nem igaz?
Tudod, ez nagyon érdekes.
Anyám sokat cikizett.
Vérszegény baba voltam, kis híján meghaltam.
Vérinfúziót kellett adni nekem, vagy hogy mondják.
- Vérátömlesztést. - Olyasmi. A vér a lényeg.
Csak én vagyok magas a családban.
Anyám azzal viccelt:
„Nem tudom, miféle vért kaphattál,
de hála érte, mert csak te vagy ilyen magas…”
Fényesen megélsz majd belőle!”
Te voltál az első afro-amerikai újszülött abban a kórházban?
- Igen. - Ez része a nagy egésznek, vagy…
Mit kezdtünk vele akkor? Mit kezdünk most? Bármit? Semmit?
Részben azért is foglalkozom olyan szenvedélyesen faji kérdésekkel,
hogy mindig küzdjünk a rasszizmus ellen.
Szeretek beszélni róla.
Imádok…
Mindenkit felelősségre vonok!
Engem felzaklatott,
amikor arra utalt, hogy ön szerint Amerikában
nincs rasszizmus.
A múltkor a Gayle-lel közös műsorunkban
Nikki Haley volt a téma.
Azt mondta, a rasszizmus sosem létezett Amerikában.
Úgy voltam vele: „Van benne valami!”
Már ha nem számítjuk a rabszolgaságot,
a szegregációt,
- Jim Crowt. - Jim Crowt!
Jól látja, az afro-amerikaiaknak szuper volt!
- Azta! - És persze…
És nagyon zavart egy bizonyos…
Mert ugye jelenleg elég gyakori az antiszemitizmus.
Az elmúlt években elterjedt az ázsiaiak elleni gyűlölködés.
A szavak igenis számítanak!
Alabamában nőttem fel,
a születésem évében robbantották fel a Birmingham-i templomot,
aztán jött a Selma-i mészárlás.
A három első afro-amerikai diák egyike voltam
akiket integráltak egy iskolában.
A nagymamám azt mondta:
„Ha elég idős leszel ahhoz, hogy ezt értsd,
tanulj róla, ne felejtsd el, állandóan erről beszélj!”
Azt mondta: „Olvass erről az emberről!”
- „Mi a neve?” - „Dr. Martin Luther King!”
- „Jó, de ki ő?” - „Látod, ezért olvass róla!”
Azt mondta: „Mindent tudnod kell!”
„Egy nap az életed teljesen más lesz, mint a miénk!”
„Nem szeretném, hogy elfelejtsd, honnan jöttél!”
„Ez igazán fontos!”
Ha Alabamából származol, mindezt tudnod kell!
Most más a helyzet
számodra felnőtt emberként, mint amit fiatalként
Alabamában tapasztaltál?
A híres és a gazdag afro-amerikaiakat
nem úgy kezelik, mint az átlagos afro-amerikai embereket.
Az „átlagost” nem úgy értem, hogy jelentéktelen!
Nem szeretném, ha a tévében azt nyilatkoznátok:
„Azt mondta, de így értette!”
„Tudom, hogy értettem, bassza meg, tudom, mit mondtam!”
Megőrjít ez a hülyeség!
Szerintem nagyon fontos
arról beszélni… hogy nem úgy kezelnek, mint egy átlagos afro-amerikait.
Egyetlen gazdag vagy híres embert sem!
Amerikának
mindig is voltak faji problémái.
Jobb lett a helyzet? Abszolút!
De beszéljünk inkább a gazdasági rasszizmusról!
A szegény fehérek
és a szegény afro-amerikaiak valójában egy csónakban eveznek.
Pocsék környékre születsz,
gyenge iskolába fogsz járni.
A baseballból vett hasonlattal élve
persze, lesznek kivételek,
de ha valakiket pályára állítasz,
és kétszer lehet ellenük ütni,
a legtöbben teljes erőből ütnek.
Az afro-amerikaiak és a szegény fehérek
egyaránt megérdemlik a lehetőséget a sikerre.
Amíg ezzel nem foglalkozunk,
addig nem leszünk az az egységes ország, amelyet megérdemlünk.
Te…
Például a választások közeledtével, sokan mondják, hogy:
„Ez nagyon fontos,
az amerikai demokrácia végét jelentheti!”
Úgy vélem, ez meglehet!
Másfelől viszont a demokráciából ered mindaz, ami véget vethet a demokráciának.
- Igen. - Ez szorongással tölt el?
Nem tűnsz szorongó alkatnak,
de most, hogy ez előttünk áll…
Hát igen. Tudod,
engem őszintén aggaszt
a politikai légkör.
Neveket szeretnék hallani!
- Minden politikus. - Oké.
Nézd! Bárkit választanék a közönség soraiból,
ha értelmes beszélgetést tudunk folytatni, nincs köztünk mindenben nézeteltérés.
Mindkét párt vacak, ezt azért mondjuk ki!
- Mindkettő vacak! - Mindkettő!
Persze, jogos!
Civakodnak, mint az ovisok!
„Szeretnél valamit? Azért sem értek veled egyet!”
Szerintem a világnak nem így kéne működnie!
Mindig kitartok a remény mellett,
mert akiben nincs remény, az pesszimista.
Abban a tudatban is bizakodó vagy, hogy már egy év sincs a választásig?
Két nyolcvan körüli pasas!
- Hát… - Én is közelítek hozzá,
úgyhogy én mondhatom, de téged ez reménnyel tölt el?
Nem, egyiküket sem kedvelem.
Nem örülnél egy fiatalabb jelöltnek?
Dehogynem, abszolút!
Szerintem Biden elnök mindig is jó ember volt,
a hazáját szolgálta, de túl öregnek tartom.
Trump elnök pedig…
Az elnöknek nem így kéne viselkednie!
- Sajnos így van! - Igen.
Jó reggelt!
Mármint úgy vélem…
- „Maga az Egyesült Államok elnöke!” - Bizony!
„Egyetértünk vagy sem, maga képviseli az Egyesült Államokat…”
„Hát viselkedjen már valahogy!”
Tegyük fel, hogy ő nyer!
Zavar a gondolat?
Abból az egyszerű okból zavar,
hogy szerintem négy év ellenségüldözés jönne,
- ami nem törleszti senkinek a számláit. - Félsz a demokrácia végétől?
Nem, soha… Nem, dehogy…
Nem! Egy demokráciában arra szavazol, akire akarsz.
- Igen. - Ez a demokrácia.
Több millióan szavaztak rá. Ez a dolog szépsége…
Pontosan. Így működik a demokrácia.
De ha az illető a szabad szavazás megszüntetését emlegeti…
Nem pártolom a megfélemlítést!
- Értem, de megijeszt… - Engem is. Aggódom,
mert szerintem sokkal több a jó ember, mint a rossz.
Teljesen egyetértek!
Bármilyen ember is vagy,
légy hű önmagadhoz
és csináld, kövesd illő módon a késztetéseidet,
ha pedig egy gyökér vagy, bármelyik oldalon,
dolgozz magadon és oldd meg!
- Igen. - Tudod?
Egyetértek, de attól, a témától, hogy ki a rossz ember,
meg hasonló sz…, őszintén szólva hányingerem lesz!
Tegyünk róla, hogy az embereknek jó állása legyen,
biztonságban tudják a gyerekeiket, jó iskolákban!
A legtöbben másra sem vágynak!
Mit is értesz pontosan az alatt, hogy „sz…”?
- Érdekes! - Mondd ki, Charles!
Szívesen szerepelek olyan műsorban, ahol káromkodhatok!
Jó kimondani, hogy „szarság”!
- Na, tessék! - Jó is ez!
Említetted a rasszizmust, az antiszemitizmust,
az ázsiaiakkal szembeni előítéleteket.
Úgy tűnik…
Fogalmazzunk úgy, hogy ezeken együttesen dolgoztak
az egyenlőtlenség megszüntetéséért,
és azon tűnődöm, vajon sikerülhet-e.
Hamarabb kellett volna foglalkozni ezzel!
- Igen, pontosan. - Csakhogy már ég a ház!
Rég kezelnünk kellett volna a helyzetet, és azt mondani: „Hé!
Meg kell fizetned mindenféle gyűlölet-bűncselekményért!”
Most viszont az emberek úgy érzik, rendben van, ha rasszisták,
ezért most ki fogom mondani és folyton el is mondom, hogy mindenki,
aki rasszista,
az seggfej!
Nem vagyok példakép.
Attól, hogy kosarat dobok…
nem nekem kéne felnevelnem a gyerekeidet!
Sok évvel ezelőtt csináltál a Nike-nak egy reklámkampányt.
„Nem vagyok példakép!”
Az volt az alapgondolat, hogy: „Igen, kosarazok,
igen, sok pénzt keresek vele, de nem vagyok példakép!”
Hatásosnak bizonyult, hisz elindított egy párbeszédet.
Csakhogy igazság szerint
akár vállalod a felelősséget, akár nem,
van felelősséged!
Azóta másképp gondolkodsz erről?
Nem, mert jól látod, elindított egy párbeszédet.
Az iskolákban sok NBA-játékos és egyetemi sportoló felszólal.
Persze túl sok a szegregált iskola az országban,
de megfigyeltem valamit!
Ha olyan suliban járok, ahol fehér diákokból áll a többség,
és megkérdem: „Hányan lennétek profi sportolók?”
Pusztán öt százalékuk emeli a kezét.
- „Mi szeretnél lenni?” - „Orvos!”
- „Ügyvéd!” - „Mérnök!”
Tanár, tűzoltó, rendőr és így tovább.
Az a gond, Dave, ha egy afro-amerikai többségű iskolában
kérdezem, hogy: „Hányan sportolnátok?”
Kilencvenöt százalék jelentkezik.
Miután vagy 30–40 suliban jártam,
úgy éreztem, az afro-amerikai srácok agymosottak,
azt hiszik, csak a sportban lehetnek sikeresek.
Eldöntöttem, hogy megcsinálom a reklámot, vitát indítok,
mert szeretném, ha tudnák, hogy ők is válhatnak orvossá,
lehetnek ügyvédek,
mérnökök, tanárok, tűzoltók!
Hány éves voltál ekkor? Még kölyök, igaz?
- Úgy 26, 27. - Igen.
De tudod mit? Ismerjük el a Nike érdemeit is!
Egy év múlva visszahívtak azzal, hogy „Tévedtünk!”
„A levelek 95%-a pozitív hangvételű volt.”
Az egész országból kerestek fel szülők azzal, hogy:
„Köszönjük, hogy elkészítette a reklámot!”
Erre a mai napig igazán büszke vagyok!
Gyakran említed a védekezést.
Jaj, Chuck!
Gyakran említem, de nem sokat játszok.
Dehát a golfban szükség van a védekezésre!
Dehogy!
Teljesen más játék lenne, ha valakit rád állítanék!
A golf elég nehéz akkor is, ha egyedül játszol!
Gondolj az extrém sportokra!
Ütnéd a labdát,
de rád száll egy pasas.
Aligha akarnál ott állni, amikor meglengetem a golfütőt!
Jól kipárnázták az illetőt, ne aggódj miatta!
- Játszottál a Pebble Beach-i golfpályán? - Igen.
Két nappal az érkezésünk előtt. Tudtam, hogy ez lesz.
- Spyglass? - Ott is.
Egy 64-est ütöttem!
- Dehogy ütöttél! - Hazudok?
Nevezzük füllentésnek!
- A 64-es… - Ismered Garyt? Pályafelügyelő. Hívd fel!
Honnan a faszból vetted ezt a Garyt?
Hogy vannak az unokák?
Az életem összes történése közül
a kis Henry és Charlie, a nagyapalét a legjobb…
Úgy három hónapja beszéltünk.
Azóta megtanult járni,
és elszabadult a pokol!
Eleinte olyan cuki volt! Feküdt a karomon,
egyik kezemben sör, a másikban őt tartottam,
és 15 másodpercenként puszilgattam.
Aztán úgy hat hónapja megtanult járni és szaladgálni,
azóta a világ összes kincséért sem maradna nyugton!
Az egész napomat a délutáni alvás köré kell szerveznem,
mert ha megöregszel, két dolgot csinálsz:
eszel, evés után pedig le kell feküdnöd!
Plusz, ha hosszabb ideig játszottál,
megint szundítanod kell!
- Hány éves vagy, Chuck? - Február 20-án leszek 61.
- Jézusom! - Ez…
Érdekes dolog az öregedés!
Hát igen, köszike!
Csak olyan vicces! Nemrég
ittunk egyet Dr. J-vel, megkérdezte:
„Emlékszel még, mennyit szívattál 35 éves koromban?”
Ugye 19–20 évesen kerülsz az NBA-ba.
Bácsinak, meg nagypapának hívtuk!
Így folytatta: „Most 60 lettél!”
Erre én: „Igen, régen murisabb volt!”
- Hű, jól kiment! - Ez nem sikerült jól!
Hű, biztos a hőség teszi!
Ez nem sikerült jól!
Még mindig nem jó!
Azta!
Mondd, hogy a Pacers végig bennmarad és győzni fog!
- Nem mondtam, hogy bennmaradnak! - Én mondom!
- Nem mondanám… - Nem, a kölyök visszatért, jól játszik!
Szoros meccsen kaptak ki.
Azt mondtad, szerinted LeBron túl öreg.
Öreg is!
- Nem, azt mondtad: „Túl öreg!” - Nem, LeBron elég öreg.
Igen, az. Ebben egyetértek!
Jól van, lássuk csak!
Jesszusom!
Bocsánat! Elnézést, uram!
- Azért jó volt, nem, Chuck? - Nem.
Tényleg nem, de maga az ütés?
- Nem, az… - Bocs!
Chuck, ő ütötte el!
- Szép volt, Chuck! - Az!
Jön a következő!
- Nagyobbat lendíts! - Majd te lendíts nagyobbat!
- Lendíts nagyobbat! - Elég ennyi!
Ahogyan most csinálod, ekkorát fogsz ütni,
de te ekkorát szeretnél!
Így! Úgyhogy nagyobbat lendíts!
Jó, szép nagyot lendítek!
Ó, igen!
Jesszus Mária!
Aláírtad a lemondó nyilatkozatot?
Nem játszottál bajnoki csapatban?
Ez nem fáj neked? Tudom, hogy buta kérdés.
Akkoriban… Szívfájdalom volt.
- MVP-ként is, ami szerintem… - Érdekes, amikor erről kérdeznek,
azt felelem: „Persze, csalódás, hogy nem nyertem bajnokságot.”
De először is ez egy csapatsport.
Nem biztos, hogy…
Ha fel akarsz idegesíteni,
az nem fog összejönni!
Annyit biztosan tudok, hogy jó életem van!
Azt mondanám, hogy jó kört futottam.
Adjatok pár másodpercet, mielőtt összeesnék,
mondjátok azt: „Ember!”
„Micsoda kaland! Micsoda utazás!”
Tudod, mert én…
Abban a 2000 fős kisvárosban azt kérdezed:
„Hová tart ez a dolog?”
Olyan sok szakaszból áll, azt mondod:
„Oké, mázlim volt! Egyetemi ösztöndíjat kaptam!”
Azután bejutottam az NBA-ba:
„A mindenit! Fogalmam sincs, hogy ez hová fut ki!”
- Jó játékos leszel. - Hírességek Csarnoka.
Igen, 16 évig csináltam, majd: „Mi következik?”
Aztán lett belőlem ez a szélhámos, aki a tévében sikkaszt.
ÉLŐ KÖZVETÍTÉS
Van szabad hely?
Hölgyeim és uraim, a legenda!
Sziasztok, gyerekek!
Hogy vagytok?
- Ide ülhetek? - Persze, a te széked!
Hű, de menő!
Kicsit közelebb kell ülnöm, mert ha étterembe megyek,
általában etetőszékbe ültetnek!
Jó, mehet!
Jól vagyok, minden oké!
- Nyugi! - Négy, három, kettő!
Micsoda megtiszteltetés, hogy műsorunkban köszönthetjük
David Lettermant!
Jó érzés itt lenni!
Indianapolisban születtél.
Gyerekként igaz volt rád,
hogy ott mindenki kosárlabdapalánkkal az udvaron nő fel
- és folyton játszik? - Igen, pontosan!
Attól tartok, az évek során
elbitorolták ezt a legendát, a mítoszt,
és a számomra kedves Indiana Pacerst vádolhatom ezzel,
akik Chuck szerint végig a bajnokságban maradnak!
Mr. Letterman! Ilyenek volnának a nyugdíjas évei?
Ez… Viccel velem?
Már itt sem vagyok! Hát ez remek!
Egyszerűen imádok a tévében szerepelni!
Ez teszi fel a koronát az egészre, barátom!
Műsorunk hagyományaként Chuck garanciát vállal arra…
Hallottam róla, nagyon izgalmas!
Jöhetnek rá a kellékek a plafonról!
Ma lehetnének kalapácsok!
- Várj, garancia kéne! - Mindenből egy kicsi…
Olyan jól kommunikálsz!
Ez is egy tehetség, kétszeresen áldott vagy!
Mégis arról beszélsz, hogy 70 évesen aligha szerepelnél tévében.
Szerintem nem így lesz!
Szerintem ez neked olyan könnyű,
olyan természetes, nem csak a kosárlabda
vagy általában a sport területén,
hanem ahogyan látom, más területeken és témákban is!
Tehát azt mondod, 70 évesen már nem fogsz dolgozni?
Átkozottul remélem, hogy nem!
Miért mondod ezt?
Hiszen hol is beszélhetnél az emberekhez?
- Gondolom, bárhol! - Nos, nem. Tudod…
Amikor odajöttek hozzám, többen mondták,
hogy szerintük én vagyok a legnyitottabb sztár valaha.
Erre én: „Ember!
Ha valaki rászánja az időt és rám köszön,
visszaköszönök!
Nem mondom, hogy túl nagy ember vagyok!
Tudja, miért? Mert kosaraztam.
Nem vagyok tanár,
sem tűzoltó.
Nem lettem rendőr,
nem teljesítek katonai szolgálatot,
Azok az igazán fontos munkák!
Nincs is igazi hivatásunk!
Minket túlfizetnek
és alig dolgoztatnak meg!
A világ legmázlistább szemétládái vagyunk!
Gondoljon csak bele!
Ha vesztünk, akkor sem szívjuk meg!
Akkor is kapunk fizetést,
visszavonulhatunk a szép nagy házainkba.
Mi igazából csak nyerhetünk!”
Óriási felvidítani egy várost és örömet szerezni valakinek…
- Így van! - …de ha kezded túl komolyan venni,
ideje magadba nézned!
Köszönetet szeretnék mondani mindenért!
Barátságos voltál és nagyvonalú!
Jó volt veled beszélgetni, mindent nagyra értékelek!
Köszi! Gyakorolsz majd? Hat hónap múlva találkozhatunk!
Holnap hívlak!
Pénzre fog menni, barátom!
Mellesleg számítok a golfkocsi kauciójára!
Meglesz!
Viszlát!
- Viszlát! Köszönöm! - Én köszönöm!
Tudod, mire akartam felhívni a figyelmét a fiataloknak,
akik fontolgatják a golfozást?
Chuck a segítségemre lesz!
A golfban
a közelítő ütés csak a show-é…
- Gurításra dől a lóvé? - Gurításra dől a lóvé!
Mit kezdesz a homokcsapdával? Elkerülöd?
Mi rímel a homokcsapdára?
Elég lesz, Chuck!
A feliratot fordította: Poór Anikó