Hoćemo li se kladiti?
-Kad smo kod klađenja, što misliš? -Budi nježan prema sebi.
Imaš dovoljno novca.
Na pamet mi je palo nešto osim novca.
Dobro.
Ako pogodim, proći ćeš kroz klub bez majice.
Ne, nisam ja John Cena.
Više ne mogu skidati majicu u javnosti.
Gotovo je s tim.
Dobro, moram pogoditi.
Ili što ćemo ako promašim?
Ti ćeš proći kroz klub bez majice.
Ne, ljudima bi pozlilo od toga.
Ako ti prođeš bez majice, svi bi rekli: „Evo Chucka. Charlesa Barkleyja.”
-Oni bi… -Izgleda fantastično.
Ne, rekli bi: „Taj je tip igrao u NBA-u?”
DAVID LETTERMAN: MOJEG SLJEDEĆEG GOSTA NE TREBA PREDSTAVLJATI
CENTAR ZA SCENSKE UMJETNOSTI BARUCH
Hvala vam!
Pozdrav! Hvala vam!
Ma dajte!
Sviđa mi se ovo.
Natruhe ovacija.
Za druge nisam siguran.
Ovaj je tip 1993. bio najkorisniji igrač NBA-a.
Osvojio je dvije zlatne olimpijske medalje.
Ušao je u momčad All-Star,
i to 13 puta u karijeri.
Član je Kuće slavnih NBA-a.
Dame i gospodo, stiže nam Charles Barkley.
Charlese!
-Bok, Charlese! -Kako si?
-Drago mi je! -Također!
Dobro.
Charlese, hvala ti što si došao.
-Čast mi je. -Ne, meni je čast.
Ovi ljudi večeras nisu imali pametnijeg posla, i to u New Yorku!
Ali ovo je dobra predstava, stari.
Znaš, cijenim to. Hvala što si me zvao. Čast mi je.
Hvala ti na vremenu!
Bi li danas mogao igrati u NBA-u?
-Danas je mnogo lakše igrati… -Zašto je lakše?
Jer se ne traži fizički kontakt. Samo trčkaraš i pucaš trice.
A Draymond Green koji je ispružio ruku i nokautirao suigrača?
Iznimka potvrđuje pravilo.
To je zapravo savršen primjer.
Ako nekoga udariš, neće te biti pet ili deset utakmica.
Pogledao sam dokumentarac s Jordanom o posljednjem plesu.
Pistonsi su ga mlatili, radili prekršaje,
a danas bi za to dobili suspenziju na 5, 10, 15 utakmica.
Ali tada smo tako igrali.
Sjećam se nečega još otkako sam bio klinac,
Bill Russell je pričao o košarci.
Ne sjećam se koliko se tada igralo utakmica u sezoni.
-Da. -Možda 60, 68, 65, ne 82.
Pričao je kako je fizički bilo jako teško
trčati cijelu sezonu gore-dolje po terenu.
Kako ljudi…
A imamo i predsezonu, utakmice doigravanja,
Kup NBA-a na kojemu zamalo da nisu pobijedili Pacersi. Hvala!
To mora uzimati danak, iako se možda više ne igra na fizičku snagu.
U bilo kojem sportu…
Tvoje tijelo nije stvoreno
da igra toliko utakmica.
-Da. -Jednostavno nije.
Ali govore o odmaranju igrača
kako bi mogli završiti sezonu.
Zato ih ljudi ne vide…
-Da. -Sredili su to.
Mrzim to što odmaraju igrače. Mislim…
Mi smo se odmarali za dva milijuna dolara. Oni se odmaraju za 40, 50 milijuna.
To je jako dobar odmor!
-Čovjek si misli: „Majku mu!” -Da.
Na zapad ideš samo jedanput na godinu.
Netko u San Franciscu ili Los Angelesu
može te vidjeti samo jedanput na godinu.
Pogotovo ako si velik igrač, mislim da imaš obvezu
igrati svaku utakmicu, ako si zdrav. Druga je stvar ako si ozlijeđen.
-Koliko stoje karte za utakmicu? -To je ludo.
Ovisi o gradu.
Ljudi u New Yorku plaćaju 5000 dolara, a Knicksi ne vrijede 5000 dolara.
Idemo to raščistiti. Knicksi ne vrijede 5000 dolara.
Ali ulaznice su sada tako skupe,
obični ljudi ne mogu ići, a to je baš žalosno.
Sport je nešto jedinstveno na svijetu,
svi vole svoju ekipu.
Vole svog omiljenog igrača, ali trebali bi moći otići na utakmicu.
Ako uračunaš parkiranje…
Daj zamisli! Ideš s obitelji, uzmeš koji hot dog,
koje pivo.
To su stotine dolara.
Većina ljudi nema za to i to je jako tužno.
Spomenuo si da je NBA sport za sve ljude na svijetu.
Kao članovi olimpijskog tima,
tima koji je osvojio dvije zlatne medalje… A tu je bio i prvi tim, neprofesionalni,
u kojemu nisi igrao.
To ti je malo slomilo srce. Je li tako?
To je bilo…
Da, jer sam trebao ući u tim.
Bobby Knight me nije volio. Pokoj mu duši!
-Ti… -Zvučiš kao da si ga dao ubiti.
Da.
Nikada nisam rekao ništa ružno protiv Bobbyja Knighta i…
Javno.
Ali bilo je ludo.
Kad je umro,
svi su me zvali.
Rekao sam: „Ako mislite da ću reći nešto loše
o čovjeku koji je upravo umro, varate se.”
Što misliš, zašto nisi bio u njegovoj olimpijskoj ekipi?
U čemu je bio problem? Igrati si svakako znao.
Mislim da je unaprijed odlučio kakav sam ja igrač.
-Bio si klinac. -Da.
-Koliko si imao godina? -Imao sam 18, 19.
Možda 20 jer mislim da sam bio na 2. godini faksa.
Ali evo kako je to ispalo.
Nisam bio siguran koliko sam dobar.
Ali pozvali su 120 najboljih igrača iz cijele zemlje.
Onda su rezali. 100, 80, 60, 40, 20.
Na kraju ih je ostalo 16.
Ali to mi je dalo samopouzdanje da mogu igrati protiv njih.
Iako nisam otišao i bio sam razočaran,
to je bilo jako dobro zbog samopouzdanja.
Čini mi se, možda na to nisam obraćao pozornost,
da igrači mogu gotovo izgraditi vlastiti tim.
Je li to legitimno?
Mrzim to.
-Ali autentično je. -Istina.
Sad imaju toliko novca i moći. Stvarno mrzim takav način.
Želiš pobijediti jer si se trudio, ne zato što si nakupovao igrače.
To je počelo tijekom LeBronove ere.
To me baš razočaralo. Da sam ja to znao,
stvorio bih svoj supertim.
Opa! Barkley prodaje fintu. Hoće li upaliti?
Hoće!
Charles Barkley! To nije za ljude!
Igrao si za tri momčadi. Philadelphia…
-Phoenix i Houston. -Da.
Razgovarao sam s Reggiejem Millerom.
Za Indiana Pacerse igrao je 18 godina.
-Da. -Da. To je nešto neviđeno.
Čudesno. A on je jedan od najboljih igrača u povijesti.
Jedan od najboljih tipova.
Imao je prilike, a više od toga i ne želiš.
Imao sam i ja prilike. Izgubili smo od Bullsa u prvenstvu.
Izgubili smo od Rocketsa dvije godine zaredom
kad su osvojili prvenstvo.
-Ne žalim se. -Da.
Ali Adam Silver je rekao nešto pametno.
Da, možda nije kako je bilo,
ali to ide na ruku navijačima.
Sviđa im se kad se ljudi rotiraju,
kad su timovi u različitim natjecanjima.
Griješi.
Dobro.
Sjajno je za klub u koji idu.
Usrano je za klub koji ostavljaju. To ljudi ne razumiju.
Ako pogledaš kolateralnu štetu,
svaku superzvijezdu
koja je nasilu otišla iz ekipe,
vidiš da je ekipa godinama bila uništena.
Koliko god volim Adama, ne slažem se s njim.
Stalno razmišljam kad govoriš o timovima,
o tome kako se godinama muče i obnavljaju,
iskreno…
Knicksi su još u ligi, zar ne?
Vjerovao ili ne, Knicksi su ove godine relevantni.
To! Naprijed Knicksi!
Evo što me zanima. Tko će pobijediti ove godine?
Pacersi ove godine, zar ne?
Pacersi imaju šanse, ali Boston Celticsi će osvojiti naslov.
-Misliš? -Mislim da imaju najbolju momčad.
Bi li se kladio na to?
Da mi sad netko da priliku, kladio bih se na Celticse.
Čini mi se da znam kako nemaš problema s klađenjem.
Pa, novac ne možeš odnijeti u grob.
Ali to je druga stvar.
Znam još nešto o tebi.
Tvoj je cilj, možda se promijenio,
svake godine darovati milijuna dolara u dobrotvorne svrhe.
Je li to točno?
Radim to već 20 godina. To mi je cilj.
Imao sam sreće. Ne želim ispasti skroman.
Imao sam sreće. Blagoslovljen sam. Počeo sam sa svojom srednjom.
Školama u mojoj četvrti koje su trebale novac.
Onda organizacija Wounded Warriors.
Posljednjih osam godina pomogao sam HBCU-u.
Znaš, mi smo najsretniji ljudi na svijetu. Recimo, moj posao na televiziji.
„Čekaj, platit ćete mi da gledam košarku?”
Mislim si: „Ionako ću je gledati.”
STUDIO EMISIJE INSIDE THE NBA
-Dojadi li ti gledanje košarke? -Da.
-Da. Itekako. -On ne gleda utakmice.
-Zadrijema li netko ovdje? -O, da! Zadrijemamo.
-To su njegova četiri TV-a. -Da…
Nema tu košarke.
Večeras gledam Zakon i red. Neću gledati te utakmice.
-Mogu li sjesti ovdje? -Može.
-Oprostite. Neću vam smetati. -Da.
Postoji li pritisak u ovom poslu?
-Ne. -Ondje?
-Da. -Ne.
Neće se dogoditi ništa što Charles, ja ili Shaq nismo učinili, vidjeli ili čuli.
Ti za svoju emisiju moraš naučiti mnogo toga o drugima.
Ovo je samo košarka. Da.
Čudi li te da je sport dominirao,
da je prožeo američku kulturu?
Pa, usrećuje određenu skupinu ljudi.
Kad tvojoj ekipi ide dobro,
nemaš problema kod kuće.
To se pojača tijekom doigravanja.
Ostanu samo tri, četiri ekipe.
Postane jako uzbudljivo.
Ali cijeli grad gori.
U tome je razlika.
Kad sam…
Pacersi su mi dali da sjedim
na jednom kraju terena.
-Da. -I stalno se nešto događa.
Kao Cirque du Soleil s tajmautima i ostalim.
U jednom je trenutku došla maskota. Imala je golemu glavu.
Kako se maskota zove? Thumper, Thump, Humper?
-Kako se zove? -Iz Indiane? Nemam pojma.
-Da. -Kako god, to je on.
Došao je, nagnuo se da razgovara sa mnom.
Kao da se ja nagnem prema tebi. Ali ima veliku glavu.
I dalje smo udaljeni. Rekao mi je:
„Prije 20-ak godina radio sam s tvojom majkom.”
Rekao sam: „Kao i mnogi.”
Ne znam… To ništa ne znači.
Ali nisam znao što da kažem tipu s velikom glavom.
Bila je divna žena. Da.
Shaq! Idemo na piće s nekim tipovima iz ekipe
jer smo nabrijani poslije emisije.
U ulici je bar u koji idemo,
a Shaq ne pije.
Govorio je: „Baš ste govna. Nemam što raditi poslije emisije.”
Onda je došao dva tjedna poslije.
„Riješio sam problem.”
„Što?” On će: „Kupio sam nargila-bar.”
Kupio si bar? Nargila-bar?
-Uvijek je otvoren u dva ujutro. -Znaš da ima previše novca.
Ima li taj bar veliki promet?
-Da. -Stvarno?
-Vrtjelo bi mi se? -Ne.
Što bi bilo?
Ni na što ne djeluje.
To je gubitak vremena.
-Ovisan si? -Da.
Da, ako nešto radiš svaki dan.
-Valjda. -Mogu prestati kad želim.
Alo! Da je meni takav stav!
I ja bih tako!
„Mogu prestati kad želim.”
-I ja bih tako. -Kad god.
Ne bih se kladio.
Nisam mislio da ću voditi ovaj razgovor.
I ja mogu otići i uzeti cijev?
-Da. -Koliko naplaćuješ?
Odem i kažem: „Dajte mi Shaqov specijalitet.”
-Za tebe? Besplatno. -Da.
-Besplatno! -Da.
Hvala Bogu!
Napokon imam koristi od ovoga.
A tvoj prijatelj Shaquille O'Neal?
Znaš, stvarno je dobar tip.
Kad ste… Jesu li vam se karijere poklopile?
Da, ali mame su nam bile najbolje prijateljice.
Iz nekog razloga uvijek okupe mame iz NBA-a.
Njegova i moja mama su se povezale.
Prije sam stalno vikao na mamu.
Nisam više igrao.
Išla bi na tri, četiri odmora na godinu sa Shaqovom mamom.
„Mama, upravo sam dobio tvoje račune.”
Rekla je: „Moram platiti svoj dio.”
„Ali ja ne zarađujem kao Shaq.”
Shaqova mama, gđica Lucille, sjajna je.
Shaq i ja smo se posvađali na utakmici.
O'Neal je zamahnuo!
Prije nego što smo došli u svlačionicu,
njega je zvala njegova, a mene moja mama.
„Koji vam je vrag?
Odmah idi i ispričaj se.”
Naletjeli smo jedan na drugog u hodniku.
-„Kamo ideš?” -„Kamo ti ideš?”
„Mama je rekla da ti se dođem ispričati.”
I dandanas se tomu smijemo.
Razgovarajmo malo o tvojoj obitelji.
Tvoja mama i tvoja baka.
-Da. -Da.
Moja je baka najbolja osoba na svijetu, a moja mama je blizu tomu.
Ja sam iz maloga grada s nekoliko tisuća ljudi.
-Leeds. -Leeds, Alabama.
Pola sata od Birminghama.
Mama mi je bila sluškinja, a baka je radila u tvornici mesa.
Puno su radile.
Jedan mi je brat umro mlad.
Odgojiti tri dječaka u socijalnom naselju u gradiću u Alabami…
Tvog je oca malo bilo, malo nije?
-Nije ga bilo. -Nije.
Otišao je kad sam bio malen.
Možda me posjetio…
Pet ili sedam puta u životu.
-Je li te tata vidio kako igraš? -Ne u srednjoj.
Vidio me samo u LA-u jer se preselio u Kaliforniju.
Ne u drugi kvart. Preselio se iz Alabame u Kaliforniju.
Bio sam
takvo govno
na početku karijere
jer sam bio ljutit na svijet.
Govorio sam si prije utakmice:
„Sve ih sredi da im pokažeš.”
Mladim igračima kažem:
„Ako igrate na rubu, pitanje je vremena kad ćete pasti.”
Prešao sam granicu,
nekoliko puta.
Sjećam se, sjedio sam i plakao, pitao sam se: „Čovječe,
koji je tebi vrag?
Zašto si tako ljutit? Sjajan si u košarci.
Na što se ljutiš?”
Razgovarao sam sam sa sobom. Glupan.
Razgovaram sa sobom.
Te sam večeri odlučio.
„Moraš zaboraviti to sa svojim tatom.”
To je velika stvar.
Ali, Davide, to mi je promijenilo cijeli život.
Ne možeš igrati ljutit.
Ne znam što se događa s Draymondom
ili Dennisom Rodmanom.
Mikea Tysona smatram usputnim prijateljem.
Ako si stalno na granici,
često ćeš je prijeći.
To je bila prekretnica za mene.
Ali, kao što si rekao, nije to lako zaboraviti.
Pogotovo jer se pokušao vratiti kad sam postao zvijezda.
Kad smo došli u LA, rekao bi: „Dođi, upoznaj moje prijatelje.”
Pokazivao me kao neki trofej.
-Da. -Rekao sam: „O. K.”
„Smiri se. Rekao si da ćeš zaboraviti.”
A onda se razbolio.
Jedan prijatelj mi je rekao: „Stari, trebam uslugu.”
Pitao sam kakvu. Rekao je: „Pomiri se s tatom.
Kad ti tata ode, više nikada nećeš imati tatu.”
Posjeo sam tatu i rekao: „Prestar sam da mi budeš tata.
Bit ćemo prijatelji.
Opraštam ti sva sranja koja si mi priuštio.”
Evo zašto sam najviše bio ljutit, Dave.
Iskreno, bili smo jako siromašni.
Tata bi me nazvao i rekao: „Šaljem vam nešto novca.”
Bio sam malo dijete, čekao sam pokraj sandučića.
„Sad će doći.”
Svaki sam dan čekao pokraj sandučića.
Nikad nije došao.
Ali bio sam dijete. Znaš kako je, nastaviš.
„Moja mama mora ribati podove.”
Već sam polako bio tinejdžer i nisam baš bio sretan.
Ali morao sam sve to preboljeti.
Rekli su mi da je sve ovo u zadnji čas…
-Za njih, da. -Za njih.
Ja sam ovdje od 11 sati.
Ovo je sve priprema koju sam ja odradio.
-Vidi ti to! -Znači…
Što je ovo? Jesu li to sve utakmice u ligi?
Svaka utakmica te večeri, da.
Televizijski stručnjaci rekli su mi da je emisija…
Ti si i šlag i torta.
A oni su svjećice koje ti je teško zapaliti.
Tako su mi rekli. Ja to ne bih rekao.
Najbolji opis koji sam čuo:
Ja sam tata koji vozi na drugi kraj zemlje s ta tri tipa odostraga
i govori: „Čujem li još jednu riječ, okrećemo se.”
Zašto nemate seriju?
-Sigurno si to predložio. -Žao mi je što sam to spomenuo.
Dva sam dana gotovo neprestano s Chuckom.
-I… -Žao mi je.
Ima nešto magnetsko u sebi.
-Jesam li to izmislio? -Ne, zna s ljudima.
Ako si s njim vani,
svi se okupljaju oko njega, a on za svakog odvoji malo vremena.
Charlesove prednosti i mane.
Kaže što misli. Ne suzdržava se, baš kao kad je igrao.
Nikoga nisu toliko citirali. I sada je takav.
Mnogi se sportaši pretvore u komentatore.
Odjednom, kad se svjetla upale,
oni smanje doživljaj, ali on ne.
Jasan je oko svega što treba.
Zapravo, postoje stvari koje vjerojatno ne želiš znati,
a on dobrovoljno kaže, recimo…
Recimo?
Pa,
ne nosi donje rublje.
-Ne nosi donje rublje? -Jednom ga je spalio.
Nikad nije bio na bankomatu.
Vratimo se na rublje. Ni ja nisam bio na bankomatu.
-Ja nosim donje rublje. -Da. Kao i ja.
Ljudi? Donje rublje? Dignite ruke.
Previše otkriva. Je li to slabost?
-Ne, uživamo u tome. -Aha.
Što se vas tiče, nema slabosti.
-Nisam ih vidio u 20-ak godina. -Nevjerojatno.
Osim ako ne smatraš da mu je Krispy Kreme slabost.
Idemo na trenutak kad si u hotelskoj sobi
i sažalijevaš se.
Ne znam je li to bilo na faksu, u srednjoj,
kad si prvi put igrao za Philadelphiju,
ali Moses Malone
bio je važna osoba za tebe.
On je najvažnija osoba u mojem košarkaškom životu.
Bio sam peti izbor na draftu.
Nisam igrao.
Moses i ja slučajno smo živjeli u istoj zgradi.
Pitao sam: „Mogu li večeras doći s tebi?”
„Naravno, mladiću.” Otišao sam gore.
Pitao sam: „Zašto ne igram?”
Odgovorio je: „Pa, mladiću,
debeo si i lijen.”
„Kako to misliš?”
Pitao me: „Koji dio ne razumiješ?”
„Sinko, veliki si talent,
ali nisi u formi.
Imaš 133 kilograma.”
Bio si blizu 135 kilograma?
-Da, u početku. -Da.
Evo u čemu je bio problem, Davide.
Na faksu sam se mogao provući.
Ali kad dođeš u NBA, igraš protiv najboljih.
Rekao mi je: „Pomoći ću ti da smršaviš.”
I pristao sam.
Nalazili smo se i prije i poslije. Došao sam na 131 kg.
„Još četiri kilograma.” Došao sam na 127 kg.
Polako počinjem igrati.
Kaže: „Idemo na 122 kg.”
117.
Došao sam na 113. Takav sam igrao.
Sa 108 kilograma
nisam imao snage, osjećao sam se iscrpljeno. Rekao je:
„Moraš igrati s 113 kg.”
A ostalo je povijest.
Jako sam zahvalan
njemu, Dr. J.-u, Andrewu Toneyju, Mauriceu Cheeksu i Bobbyju Jonesu.
Učili su me kako da se odijevam, kako da štedim.
To uvijek kažem, ali Moses je najvažniji.
Da mi nije rekao da sam debeo i lijen… Znaš!
Ljudi me pitaju što sam učinio poslije.
„Kao i svaki muškarac, otišao sam dolje i plakao.”
Ima li sada u NBA-u više superzvijezda nego kad si ti igrao?
Ili je otprilike isto?
Vjerojatno manje.
Ima manje velikih igrača.
Na faksu se ne razvijaju kao što bi trebali.
Možeš otići nakon jedne godine.
Mi smo morali studirati tri, četiri godine. Ovdje nema nikoga…
Ne znam čime se bave ovi ljudi,
ali da ih pitaš…
Da mi sada daju posao nakon šest mjeseci faksa,
vjerojatno bih propao ili ne bih bio učinkovit.
Ići na faks tri ili četiri godine…
-To je golema prednost. -Da.
-Višestruko sazrijevanje. -Da.
Mentalno i fizički.
Ne znam možemo li se vratiti na staro.
Dečki sada idu na faks samo godinu dana.
Mislim da to nije najbolji sustav.
Nije najbolji sustav, ali bilo mi je dosta
fakultetskih sportaša u svim sportovima
koji se iscrpljuju i ozljeđuju,
a ne mogu si priuštiti život poslije faksa.
A za to vrijeme neki mogu uživati u multimilijunskoj industriji.
Da, to je velika debata koja se upravo vodi.
Drago mi je što igrači zarađuju.
Nisam siguran da je sustav koji sada imamo najbolji.
Nekoliko tipova u ekipi plaćaš tri, četiri, pet milijuna dolara…
To si većina faksova ne može priuštiti.
Moćni će uvijek moći prikupiti mnogo novca.
Ball State neće plaćati hrpi igrača.
Odmah se vraćamo.
Još jedna stvar. Stalno skrećem s teme.
Spomenuo si WNBA.
Najbolje plaćena sportašica u WNBA-u
na godinu zaradi 230 000, 240 000 dolara.
Golden Stateov Steph Curry
zaradi više od 50 milijuna dolara na godinu.
-Da. -Mislim…
Uglavnom, nećemo to riješiti. Mislim da nećemo.
Nećemo to riješiti. Prvo,
igračicama u WNBA-u moramo plaćati više.
Ono što će biti vrlo zanimljivo… Postavio si to pitanje.
Da.
Ono što će biti vrlo zanimljivo…
Caitlin Clark trenutačno je najbolja igračica u SAD-u.
Fenomenalna je.
Bit će prva na draftu.
Prvi će birati tvoj tim u Indiani.
-The Fever? -The Fever.
Da, jer ako ste ikad bili u Indiani,
kući ćete se vratiti s groznicom.
Ali evo što će biti zanimljivo.
The Fever prvi bira.
Odabrat će nju jer je najbolja.
Ali rekao si da najbolje plaćena igračica WNBA-a zaradi
200 000 dolara.
Ona vjerojatno zarađuje 3-5 milijuna na faksu.
Ja…
Moraš ostati na faksu.
Ne, ozbiljno.
Morat će donijeti odluku, a mislit će:
„Ne želim uvrijediti Indianu,
ali ne mogu napustiti faks dok zarađujem 3-5 milijuna dolara,
i to za 200 000.”
Računica ne štima.
Ne umoriš se dok odigraš 18 rupa? Igraš prije posla?
Ne, inače ne.
Ali igram gotovo svaki slobodan dan.
-Hoće li ovo biti u redu, Chuck? -Da, dobro je.
-Imaš li koju palicu za mene? -Unutra je.
Imaš dvije! Vidiš koliko si dobar!
Nikada nisam uspio otkriti jesam li ljevak ili dešnjak.
To bi trebao znati.
Da, ali u bejzbolu mogu udarati s obje strane.
Tako si dobar?
Jesam li?
-Sjajan udarac. Vidi ti to! -To bi moglo ući.
To bi moglo ući.
-Chucky! -To je bilo prilično dobro.
Lijepo.
To bi moglo ući.
-Ušlo bi, zar ne? -Mislim da bi.
Kao da se boćamo, Chuck.
Mnogi kažu:
„Ako vidiš Charlesa, pitaj ga za zamah.”
Trzam se od nervoze.
-Kao profesionalni golferi? -Ne…
Gadno mi se trzao zglob.
Život mi je promijenio novi učitelj.
Ljudi diljem zemlje ulažu u klinike za trzanje zgloba.
Počet ću se trzati od golfa.
-Tiho, molim te. -Dobro.
Dosta mi je tvojeg blebetanja.
Skreni! Skreni, gade!
Isuse!
Kvragu! U redu, završi ovdje.
Dobro, idemo.
-Ovo je… -Zasad smo podjednaki.
-Dobro. -Dobro. Bili smo.
NBA mi je dao sve u mom životu.
Volim košarku zbog te činjenice.
Čini mi se da bi klinac iz Leedsa u Alabami
pronašao put do uspjeha,
čime god se bavio.
Ali ne bi bilo isto.
-Ne znaš to, zar ne? -Ne. Pa, jer…
Vidio sam svoje ocjene.
Da, ali bez obzira na ocjene. Vidi mene, a imao sam trojke.
Ali ti si talentiran.
Nijedan voditelj talk showova
ne može opstati tako dugo ako nije talentiran.
Vjerujem da bi tvoje svjetlo svejedno blistalo.
Da si vodoinstalater David Letterman, vjerojatno ne bismo sad razgovarali.
Bio bih najbolji…
Pas mater! Što je ono?
Ukleta kolica! Hej! Bježi!
Kao si bio dijete, nisi izgledao kao rođeni sportaš, zar ne?
Znaš, baš je zanimljivo.
Mama me gnjavila zbog toga.
Mogao sam umrijeti kao beba. Bio sam anemičan.
Trebao sam transfuziju. Zaboravio sam kako se zove.
-Transfuzija. -Nešto slično. To je i piće.
Samo sam ja visok u obitelji.
Mama se šalila:
„Ne znam kakvu su ti krv dali,
ali hvala Bogu, samo si nam ti visok.
Dobro zarađuješ na tome.”
Bio si prva crna beba u toj bolnici?
-Da. -Je li to dio slagalice ili…
Što si mislio o tome? Što misliš o tome? Išta? Ništa?
Jedan od razloga zašto mi je toliko stalo do rasizma,
zašto se borim protiv rasizma…
Volim razgovarati o tome.
Volim…
Sve pozovem na odgovornost.
Bio sam uzrujan
kad si rekla da misliš da u Americi nema rasizma.
Neki dan smo ja i Gayle u emisiji razgovarali o Nikki Haley.
Rekla je da rasizam nikad nije postojao u Americi.
Rekao sam: „Ima pravo.”
Ako izuzmemo ropstvo,
segregaciju…
-Jim Crow. -Jim Crow.
Ima pravo. Crncima je bilo sjajno.
-Opa! -I očito…
To me zbilja zasmetalo.
Trenutačno imamo mnogo antisemitizma.
Prošlih su godina mrzili Azijce.
Rekao sam: „Riječi su važne.”
Odrastao sam u Alabami.
Te su godine bacili bombe na crkvu u Birminghamu.
Onda pokolj u Selmi.
Bio sam i jedan od prva tri učenika
koji su integrirali drugu školu.
Moja baka je rekla:
„Kad budeš dovoljno star da shvatiš,
nauči o tome, nemoj zaboraviti, stalno govori o tome.”
Rekla je: „Pročitaj o ovom tipu.” O kome? „Dr. Martinu Lutheru Kingu.”
Pitao sam tko je. „Zato moraš čitati!”
Rekla je: „Moraš to znati.
Tvoj će život jednom biti potpuno drukčiji od našeg.
Ali nemoj zaboraviti odakle si.
To je važno.”
Kad si iz Alabame, moraš znati sve to.
Je li sada drukčije?
Sada si odrastao muškarac,
nisi više mladić u Alabami.
Prema slavnim i bogatim crncima ne odnose se kao prema običnim crncima.
Ne kažem da obični crnci nisu važni.
Ne želim da na televiziji govorite:
„To je rekao. To je mislio.”
„Znam što sam mislio, znam što sam rekao.”
To me izluđuje.
Mislim da je jako važno
razgovarati o…
Nemam isti tretman kao obični crnci.
Tako je s bogatima i slavnima.
Amerika
oduvijek ima problema s rasizmom.
Je li sada bolje? 100 %.
Ali ja volim govoriti o gospodarskom rasizmu.
Bijel i siromašan,
crn i siromašan… Svi ste u istoj gabuli.
Rodili ste se u usranoj četvrti.
Idete u lošiju školu.
Imam bejzbolsku analogiju.
Da, bit će iznimaka.
Ali ako stavite ljude da udaraju,
i ako dvaput promaše,
većina će ispasti iz igre.
Crnci i siromašni bijelci
zaslužuju priliku da uspiju.
Dok se ne pozabavimo time,
nećemo imati zemlju kakvu zaslužujemo.
Jesi li…
Recimo, bliže se izbori. Ljudi govore:
„To je jako važno jer bi to mogao biti kraj naše demokracije.”
Valjda je moguće.
S druge strane, demokracija nam je dala to što može okončati demokraciju.
-Da. -Jesi li prepun tjeskobe?
Čini se da nisi baš tjeskoban.
Ali ovo što je pred nama…
Da, znaš…
Jako me muči
politička klima.
Trebam imena.
-Svi političari. -Dobro.
Znaš, mogao bih izabrati bilo koga iz publike.
Da pametno razgovaramo, oko nečega bismo se složili.
Obje stranke su koma. Da to razjasnimo.
-Obje su zabave koma. -Da.
Pošteno, da.
Svađaju se kao djeca.
„Želiš nešto. Ja se neću složiti iz inata.”
Svijet ne bi trebao biti takav.
Uvijek ću se nadati
jer ako se ne nadaš, pesimističan si.
Nadaš li se sada kad znaš da imamo izbore za manje od godinu dana?
Dva tipa u 80-ima.
-Pa… -Prilično sam im blizu.
Zato to mogu reći. Ali imaš li ti kakve nade?
Nijedan mi se ne sviđa.
Ne bi ti bilo draže da imamo mlađu osobu?
Naravno, 100 %.
I mislim da je predsjednik Biden oduvijek dobar čovjek.
Služio je svojoj zemlji. Samo je prestar.
Predsjednik Trump…
Predsjednik se tako ne ponaša.
-Oprosti, ali da! -Da.
Dobro jutro!
Ono…
„Ti si predsjednik Sjedinjenih Država.
Slagao se ja s tvojom politikom ili ne, ti predstavljaš…
Ponašaj se kako treba.”
Ali recimo da pobijedi.
Muči li te to?
Muči me jer mislim da će četiri godine progoniti neprijatelje.
Time nitko neće platiti račune.
Muči li te kraj demokracije?
Ne, nikad… Ne, ja…
Ne.
U demokraciji glasuješ za koga želiš.
-Da. -To je demokracija.
Za njega su glasovali milijuni ljudi. U tome je ljepota…
Tako je. To je demokracija na djelu.
Ali ako govori o tome da će ukinuti tu slobodu glasovanja…
Ne volim zastrašivanje.
-Da, ali vidiš, ja se bojim, ali… -Bojim se i ja. Zabrinut sam.
Mislim da imamo mnogo više dobrih nego loših ljudi.
Apsolutno se slažem.
Kakva god da ste osoba,
pokušajte biti vjerni sebi.
Samo naprijed i pristojno slijedite svoju motivaciju.
Ako ste kreten, na bilo kojoj strani,
možda biste trebali poraditi na tome.
-Da. -Znaš?
Slažem se, mi sjedimo i razgovaramo o tome tko je loša osoba,
a meni je dosta toga sranja, iskreno.
Pobrinimo se da ljudi imaju dobar posao,
da su djeca sigurna i idu u dobre škole.
Većina ljudi želi samo to.
Kad si spomenuo sranje, na što si točno mislio?
-Zanimljivo je… -Reci!
Ali volim biti u emisiji u kojoj mogu psovati.
Volim reći „sranje”.
-Tako je! -Volim.
Spomenuo si rasizam, antisemitizam,
predrasude prema Azijcima.
Čini se…
Recimo da smo radili na tome
kako bi svi mogli biti jednaki.
Pitam se bi li to nestalo.
Prvo, trebali smo početi ranije.
-Da, točno. -Vidiš, kuća sad gori.
Trebali smo se ranije pozabaviti time i reći: „Hej,
počini bilo kakav zločin iz mržnje i platit ćeš.”
Ali sada se rasisti osjećaju ugodno.
Reći ću nešto. Stalno to ponavljam.
Svatko,
svatko tko je rasist,
taj je i govno.
Ja nisam uzor.
Ako zakucavam loptu…
…ne trebam vam odgajati djecu.
Prije mnogo godina s Nikeom si imao reklamnu kampanju
„Ja nisam uzor”.
Poručio si: „Da, igram košarku,
puno zarađujem, ali nisam uzor.”
I to je bilo učinkovito jer je pokrenut razgovor.
Ali iskreno, zbog toga tko si,
prihvatio ti tu odgovornost ili ne, tako će te gledati.
Jesi li promijenio mišljenje?
Ne, shvatio si. To je pokrenulo razgovor.
Mnogi NBA-ovci i svi ostali sportaši govore u raznim školama.
Imamo previše segregiranih škola u ovoj zemlji, ali primijetio sam nešto.
Kad sam bio u pretežno bjelačkoj školi,
pitao bih: „Tko želi biti profesionalni sportaš?”
Ruku je dignulo 5 % učenika.
Pitao sam što žele biti. „Liječnik.”
„Odvjetnik.” „Inženjer.” Učitelj, vatrogasac, policajac.
Ali kad sam u pretežno crnačkoj školi pitao tko se želi baviti sportom,
javilo se 95 % učenika.
Nakon 30, 40 škola
rekao sam: „Crnoj djeci je ispran mozak.
Misle da mogu biti uspješni samo u sportu.”
Rekao sam da želim snimiti reklamu da pokrenem raspravu.
Želim da crna djeca znaju da mogu biti liječnici,
odvjetnici,
inženjeri, učitelji, vatrogasci.
Koliko si godina imao? Bio si klinac?
-26, 27. -Da.
Ali reći ću ti jedno. Svaka čast Nikeu.
Nike me nazvao godinu dana poslije. Rekli su da su pogriješili.
95 % pisama bilo je pozitivno.
Prilazili su mi roditelji u cijeloj zemlji.
Zahvaljivali su mi na toj reklami.
I još se jako ponosim time.
Puno govoriš o obrani.
Chuck!
Puno govorim, nisam je baš igrao.
Ali golfu treba netko u obrani.
Ne.
Igra bi bila drukčija da te netko pokriva.
Golf je dovoljno težak i kad igraš sam.
Misli na ekstremne sportove.
Krećeš prema rupi,
tip te prati.
Nemoj baš tu stajati kad se spremam zamahnuti.
Nabavit ćemo zaštitu. Ne brini se.
-Jesi li igrao u Pebble Beachu? -Jesam.
Dva dana prije nego što smo došli, znao sam što ćemo raditi.
-Spyglass. -Da.
Imao sam 64.
-Nisi. -Nazivaš me lažljivcem?
Recimo muljatorom.
-64… -Znaš Garyja iz kluba? Nazovi ga.
Ti si to izmislio Garyja?
Kako su unuci?
Od svega što mi se u životu događa,
mali Henry i mala Charlie… Sjajno je biti djed.
To je bilo prije tri mjeseca.
Onda je naučio hodati.
I nastao je kaos.
Bio je tako sladak. Ležao mi je na ruci.
Držao sam pivo i njega.
Poljubio bih ga svakih 15 sekundi.
Onda je prije šest mjeseci naučio hodati i trčati.
I neće biti miran ni za živu glavu!
Ali cijeli dan organiziram oko drijemanja.
Kad ostariš, imaš dvije stvari.
Poslije jela moraš odrijemati.
A ako se malo duže igraš, isto moraš odrijemati.
-Koliko imaš godina? -20. veljače imat ću 61 godinu.
-Isuse. -To je…
Zanimljivo je ostarjeti.
Da. Hvala ti.
Ne, smiješno je. Bio sam kod Dr. J.-a.
Popili smo piće i rekao je:
„Sjećaš se, gnjavio si me kad sam imao 35?”
U NBA dođeš s 19, 20 godina.
Zvali smo ga ujak, djed.
Rekao je: „Sad ti imaš 60.”
„Da, više nije zabavno kao prije.”
-Završila je na autocesti. -Nije bilo dobro.
Nije bilo dobro.
Kakva vrućina!
Nije bilo dobro.
I dalje nije dobro.
Opa!
Pričaj mi kako će Pacersi osvojiti naslov.
-Nisam rekao da idu do kraja. -Ja kažem.
-Ne bih… -Vratio se mali, odlično igra.
Izgubili su.
Rekao si mi da misliš da je LeBron prestar.
Star je.
-Rekao si da je prestar. -Ne, LeBron je prestar.
Da, tako je. Slažem se.
Dobro, idemo.
Isuse!
Oprostite, gospodine!
-To je bilo dobro, zar ne, Chuck? -Nije.
Ne, ali što kažeš na sam hitac?
-Ne, to je… -Oprostite!
To je Chuckov udarac.
-Bravo, Chuck! -Da.
Evo još jednog.
-Otvori se. -Ti se otvori.
-Otvori se. -Otvorio sam se!
Ako se tako postaviš, dobit ćeš ovo.
Ali evo što želiš.
Tako. Samo se otvorio.
Širom sam otvoren.
O, da!
Isuse!
Jesi li se odrekao prava?
Nisi bio u ekipi koja je osvajala prvenstva?
Smeta li ti to? Znam da je to glupo pitanje.
U to vrijeme… Slomilo ti se srce.
-Čak i kao najkorisniji igrač, što je… -Zanimljivo je kad me to pitaju.
„Razočaran sam što nisam osvojio naslov.”
Ali, prvo, to je timska igra.
Ali nisam siguran…
Ako želiš da se uzrujam,
ništa od toga.
Siguran sam da mi je život dobar.
Imao sam dobru karijeru.
Daj mi koju sekundi prije nego što riknem
i reći ću: „Čovječe,
kakvo je to bilo putovanje!”
Znaš, ja…
Kad si u gradiću od 2000 ljudi…
Pitaš se kamo ideš.
Ima puno ciklusa.
„Posrećilo mi se. Imam stipendiju za faks.”
Onda sam otišao u NBA.
„Nemam pojma kako će ovo završiti.”
-Onda si sjajan igrač. -Kuća slavnih.
Da, tako je bilo 16 godina. Pitao sam se što poslije.
Onda sam počeo krasti na televiziji.
U ETERU
Ima li mjesta?
Dame i gospodo, legenda!
Bok, djeco!
Kako ste?
-Mogu li sjediti ovdje? -Da, tu si.
Ovo je kul!
Moram biti bliže jer kad odem u restoran,
obično me stave u posebnu stolicu.
Dobro je.
Ma dobro sam.
-Bez brige. -Četiri, tri, dva.
Kakva čast u našoj emisiji! Pridružio nam se David Letterman.
Zabavno je biti ovdje.
Rođen si u Indianapolisu.
Jesi li bio tipičan…
„Svi u Indiani imaju koš u dvorištu?”
-Uvijek igraju. -Da. Tako je. Točno.
Muči me da je tijekom godina
ta legenda, taj mit uzurpiran,
a krivim svoje drage prijatelje, Indiana Pacerse.
Usput, Chuck je odlučio da će osvojiti naslov.
G. Letterman, je li vama ovako u mirovini?
Ovo je… Šalite se?
Prvo, izašao sam iz kuće. Sjajno.
I volim biti na televiziji.
Ovo je dragulj u kruni, prijatelju.
Imamo tradiciju u emisiji. Kada Chuck nešto jamči…
Čuo sam. Baš je uzbudljivo.
Bacamo stvari na njega.
Večeras možda čekiće.
Nisi ništa jamčio…
Tako lako komuniciraš.
To je zaista dar, dvostruko si talentiran.
Misliš da nećeš biti na televiziji kad budeš imao 70 godina.
Ne slažem se.
Tebi je to tako lako,
tako prirodno, ne samo u košarci,
ne samo u svijetu sporta,
nego, koliko sam vidio, i kada je riječ o drugim temama.
Reci mi da nećeš raditi kad budeš imao 70 godina.
Nadam se da neću.
Zašto to kažeš?
Jer kamo bi išao razgovarati s ljudima?
-Bilo kamo. -Ne. Znaš…
Ljudi mi priđu. Čuo sam da kažu:
„Ti si najpristupačnija zvijezda.”
„Gle, stari.
Ako netko odvoji vrijeme i dođe me pozdraviti,
ja ću uzvratiti.”
Neću reći da sam prevažan za to.
„Znaš zašto? Jer sam igrao košarku.”
Nisam učitelj.
Nisam vatrogasac.
Nisam policajac.
Nisam netko u oružanim snagama.
To su jako važni poslovi.
Nemamo mi pravi posao!
Preplaćeni smo,
premalo radimo.
Mi smo najsretniji tipovi na svijetu!
Rekao sam: „Razmislite o tome.
Život nam nije koma ni kad izgubimo.”
I dalje nas plaćaju,
i dalje se možemo vratiti u velike kuće.
„To je situacija u kojoj samo dobivamo.”
Sjajno je podići grad i uljepšati nekomu dan,
ali kad to počneš shvaćati preozbiljno,
moraš se zamisliti nad sobom.
Samo želim zahvaliti na svemu.
Bio si ljubazan i velikodušan.
Bilo je ugodno razgovarati s tobom. Cijenim to.
Hvala. Vježbat ćeš? Možda se vidimo za šest mjeseci.
Nazvat ću te sutra.
Idemo za novac, prijatelju.
Usput, želim da mi vrate polog za kolica.
Kužim.
Pa-pa!
-Pa-pa! Hvala! -Hvala!
Znaš što sam htio reći mladima
koji razmišljaju o golfu?
A Chuck će me podržati.
Kad igraš golf,
voziš da se pokažeš.
-Zadnjim udarcem se dokažeš? -Tako je.
A hazard? To izbjegavaš?
Što se rimuje s hazardom?
Prestani, Chuck!
Prijevod titlova: Jelena Šestak