Skal vi tage et væddemål?
-Hvilken slags væddemål? -Gør det let for dig selv.
Du vader i penge.
Jeg tænkte på noget andet end penge.
Okay.
Hvis jeg laver puttet, går du gennem klubhuset uden trøje.
Nej, jeg er ikke John Cena.
Jeg kan ikke tage trøjen af offentligt mere.
De dage er forbi.
Okay, jeg sænker den,
eller hvad skal jeg så gøre?
Du går gennem klubhuset uden trøje.
Nej, folk får bare kvalme.
Hvis du gør det, vil alle sige,
"Der er Chuck eller Charles Barkley."
-De ville… -Han er så flot.
Nej, de ville tænke, "Spillede han i NBA?"
Tak.
Hej. Tak.
Stop nu.
Det ser sjovt ud,
med lidt spredt stående bifald,
og så dem, der er i tvivl.
Ham her, i 1993 blev han kåret som NBA's mest værdifulde spiller.
Han har vundet to olympiske guldmedaljer,
og han blev nomineret til All-Star-holdet,
vist nok 13 gange i hans karriere,
og han er for længst optaget i NBA Basketball Hall of Fame.
Mine damer og herrer, Værsgo, Charles Barkley.
Charles.
-Hej, Charles! -Hej.
Godt at se dig.
Okay.
Charles, mange tak, fordi du er her.
-Det er en ære. -Nej, æren er min.
De havde intet andet at lave.
I New York City.
Ikke det værste sted, min ven.
Det sætter jeg pris på. Tak for det. Det er en ære.
Tak for din tid.
Kunne du spille i dagens NBA?
-Det er meget nemmere at spille i dag… -Hvorfor?
Fordi der ikke er noget fysik i det. De skyder bare treere.
Hvad med Draymond Green, der banker sin egen holdkammerat ned?
Der er undtagelser.
Det er faktisk det perfekte eksempel.
Hvis du slår nogen, skal du sidde ude i fem eller ti kampe.
Jeg så den dokumentar med Michael Jordan.
Alle de fejl, han trak mod Pistons,
ville betyde en karantæne på 5-15 kampe i dag.
Sådan var spillet bare dengang.
Jeg husker som barn,
at jeg lyttede til Bill Russell.
Dengang spillede de, jeg ved ikke, hvor mange kampe.
-Ja. -Måske var det 60, 68, 65, ikke 82.
Han snakkede om, hvordan det at spille hver aften
i hele sæsonen var fysisk hårdt.
Hvordan har folk det…
Og med træningskampe og slutspillet,
og så er der sæsonturneringen som Pacers næsten vandt. Tak.
Det må tære hårdt på folk, uanset deres form.
Med enhver sport…
Din krop er ikke bygget
til at spille så mange kampe.
-Nej. -Det går bare ikke.
Men så taler de om at lade spillere hvile,
så de kan spille resten af sæsonen.
Men så ser folk dem ikke…
-Ja. -Det var noget.
Jeg hader, at de hviler spillere. Jeg mener…
Vi hvilede for to millioner dollars. De hviler for 40-50 millioner dollars.
Det er virkelig god hvile.
-Jeg tænkte, "For pokker da!" -Ja.
Så de spillere kommer kun til Vestkysten en gang.
Så folk i San Francisco eller LA,
de får kun spillerne at se en gang om året,
og især de kendte spillere har en forpligtelse til at spille,
hvis de er klar.
Hvis de er skadet, er det okay.
-Og hvad koster billetterne nu? -Latterligt.
Det afhænger af stedet.
I New York betaler folk 5.000 dollars for det,
og Knicks er ikke det værd.
Så er det sagt. Knicks er ikke 5.000 dollar værd.
Men du ved, billetterne er så dyre nu,
at normale mennesker kan ikke gå, og det er uheldigt.
Sport er en af de mest unikke ting i verden.
Alle elsker deres hold.
De har yndlingsspillere. De burde kunne se en NBA-kamp.
Hvis man medregner parkering…
Forestil dig en hel familie der skal have hotdogs
og et par øl?
Hundredvis af dollars,
og de fleste har ikke råd. Det er trist.
Du nævnte at NBA var en sport for alle i verden.
Du spillede på det olympiske hold,
med to guldmedaljevindende hold, og så var der det første,
før professionelle spillede.
Du var ikke på det hold.
Det knuste dit hjerte lidt. Korrekt?
Det var…
Ja, for jeg skulle have været på holdet.
Bobby Knight kunne ikke lide mig.
-Du… -Det lyder, som om du fik ham dræbt.
Okay.
Jeg har aldrig sagt et ondt ord om Bobby Knight, og…
Offentligt.
Men det var sært.
Da han døde,
så ringede alle til mig.
Jeg sagde, "Hvis I tror, jeg siger noget dårligt om den mand
som lige døde,
så tager I fejl."
Hvorfor blev du ikke en del af hans olympiske hold?
Hvad var problemet? Var det… Du kunne jo spille.
Jeg tror, han havde en opfattelse af, hvordan jeg var som spiller.
-Du var et barn. -Ja.
-Hvor gammel var du? -Jeg var 18, 19.
Måske endda 20. Jeg var vist andetårsstuderende.
Men der skete det,
at jeg ikke vidste, hvor god jeg var,
men de inviterede de 120 bedste spillere i landet ind,
og så skar de det ned til 100, 80, 60, 40, 20,
og endelig ned til 16,
men det hjalp virkelig på min selvtillid at spille mod dem.
Så selvom jeg ikke kom med, var jeg skuffet,
men det var virkelig godt for min selvtillid.
Det forekommer mig, og måske har det faktisk sket,
at nogle spillere næsten kan opbygge deres eget hold nu.
Er det et korrekt perspektiv?
Jeg hader det.
-Men vel sandt? -Det er sandt.
De har så mange penge og magt nu. Jeg hader det perspektiv.
Du bør vinde på grund af hårdt arbejde. Ikke fordi du køber de bedste.
Det begyndte i LeBron-æraen.
Og det er virkelig skuffende for hvis jeg havde vidst det,
ville jeg have lavet mit eget hold.
Hov! Barkleys snydespil. Virker det?
Ja!
Charles Barkley! Han er ikke et menneske!
Du spillede for tre hold. Philadelphia…
Phoenix og Houston.
Jeg talte med Reggie Miller.
Han spillede for Indiana Pacers i atten år.
-Ja. -Ja. Det er helt uhørt nu.
Fantastisk. Han er en af de bedste spillere nogensinde.
Og en rigtig fin fyr.
Og han havde sine chancer, og det er alt, du ønsker.
Jeg havde mine chancer. Vi tabte til Bulls i mesterskabet.
Vi tabte til Rockets to år i træk over syv kampe
da de vandt mesterskabet.
-Det er okay. -Ja.
Men du ved, Adam Silver sagde noget klogt.
Ja, det er måske ikke som tingene var engang,
men det er virkelig gavnligt for fans.
De kan lide tanken om at spillere bevæger sig rundt
og skaber forskellige holdsammensætninger.
Han tager fejl.
Okay.
Godt for hold, de går til.
Men skidt for hold, de rejste fra, Det forstår folk ikke.
Hvis du går tilbage og ser på efterspillet.
Alle de superstjerner som tvang sig væk fra et hold,
efterlod et hold i ruiner i mange år.
Jeg holder meget af Adam, men jeg er uenig her.
Jeg tænker hele tiden, når du taler om hold
der kæmper og genopbygger i årevis,
så sig mig,
Knicks er stadig okay, ikke?
Tro det eller ej, men Knicks har en chance i år.
Ja! Kom så Knicks!
Jeg vil vide,
Hvem vinder NBA?
Pacers i år, ikke?
Pacers har en chance. men Boston Celtics vinder.
-Tror du det? -Ja. De har det bedste hold.
Ville du vædde på det?
Hvis nogen gav mig chancen, ville jeg tage Celtics.
Og du har kan jo godt lide væddemål, ikke?
Man får ikke penge med i døden.
Men det er det andet.
Den anden ting, jeg ved om dig, er dit mål, nemlig at hvert år,
vil du donere en million dollars til gode formål.
Er det korrekt?
Jeg har gjort det i de sidste 20 år.
Jeg var heldig. Ikke for at spille ydmyg.
Heldig og velsignet.
Jeg startede med min gamle high school,
så et par skoler i mit nabolag der havde brug for penge,
og så lavede jeg Wounded Warriors for veteraner.
De sidste otte år har jeg støttet HBCU'er.
Vi er de heldigste mennesker i verden.
Ligesom med mit tv-job nu.
Jeg sagde, "Vil I betale mig for at se basketball?"
Jeg tænkte, "Jeg ser det alligevel."
-Bliver du træt af at se basketball? -Ja.
-Helt sikkert. -Han ser ikke kampene.
-Døser I lidt hen? -Ja! Vi døser hele tiden.
-Hans fire fjernsyn. -Jeg ser…
De viser jo ikke basketball.
Jeg ser Law & Order i aften. Jeg gider ikke se de kampe.
-Må jeg sidde herovre? -Ja.
-Undskyld mig. Jeg vil ikke være i vejen. -Fint.
Er det vanskeligt for jer?
-Nej. -Derude?
-Ja. -Nej.
Der sker ikke noget i en kamp
som Charles, mig selv eller Shaq ikke har oplevet.
I dine shows skal du lære en masse
om andre mennesker.
Det her er bare basketball. Det er… ja.
Er du overrasket over, at sport synes at have domineret,
eller er en del af amerikansk kultur?
Det gør en bestemt gruppe mennesker glade.
Når dit hold klarer sig godt,
har man ingen problemer.
Det forstærkes i slutspillet.
De sidste tre eller fire hold.
Det bliver spændende.
Men hele byen følger med.
Det er forskellen.
Da jeg var…
Pacers lod mig sidde
i den ene ende af banen.
-Ja. -Og alt foregår uafbrudt.
Det er som Cirque du Soleil med timeouts og det hele,
og på et tidspunkt kommer maskotten, og han har et kæmpe hoved.
Hvad hedder maskotten? Dumper, Bump, Humper?
-Hvad er det? -Fra Indiana? Ingen anelse.
-Ja. -Men deres maskot.
Og han kommer over, og han læner sig over for at tale med mig
som jeg også ville gøre, men han har det store hoved.
Vi er stadig så langt fra hinanden, og han siger til mig,
"For 20 år siden arbejdede jeg med din mor."
Jeg sagde, "Ja, mange fyre gjorde."
Jeg ved ikke… Det betyder ingenting.
Men jeg vidste bare ikke, hvad jeg skulle sige.
Hun var altså en dejlig kvinde.
Shaq! Ofte går vi alle ud og får en drink
for at falde lidt ned bagefter.
Vi går hen til en snusket bar,
men Shaq drikker ikke.
Han siger bare, "I er nogle røvhuller. Jeg har intet at lave efter showet."
Så kommer han to uger senere.
"Problemet er løst."
"Jeg har købt en vandpibebar."
En vandpibebar?
-Nu har den åbent til klokken to. -Han har for mange penge.
Er der en livlig forretning i baren?
-Ja. -Virkelig?
-Bliver du svimmel? -Nej.
Hvad gør det så?
Det har ingen effekt på noget.
Det er rent tidsspilde.
-Så du er afhængig? -Ja.
Ja, hvis man gør det hver dag.
-Ja. -Jeg kan stoppe, når jeg vil.
Yo! Jeg vil have noget af det.
Det vil jeg prøve.
"Jeg kan stoppe, når jeg vil."
Det skal jeg prøve.
Mon dog.
Den samtale havde jeg ikke set komme.
Kunne jeg prøve det?
-Ja. -Hvad koster det?
Hvis jeg siger, "Har I en Shaq Special?"
-Dig? Gratis. -Ja.
-Gratis! -Ja.
Gudskelov!
Nu sker der da noget.
Hvad med din ven Shaquille O'Neal?
Han er en rigtig fin fyr.
Hvornår mødtes I… Overlappede jeres karrierer?
Ja, men det skøre er, at vores mødre var veninder.
Mødrene samles ofte, NBA-mødrene, og af en eller anden grund
kendte hans mor og min mor hinanden.
Og jeg plejede at råbe ad min mor hele tiden.
For jeg var holdt op.
Min mor tog på tre eller fire ferier om året
med Shaqs mor.
Jeg sagde, "Mor, jeg har dine regninger."
"Jamen, skat, jeg må betale min del."
"Mor, Shaq tjener meget mere."
Shaqs mor, miss Lucille, er fantastisk.
Shaq og jeg sloges i en kamp.
O'Neal slår ud.
Og før vi kom ned i omklædningsrummet,
havde vores mødre ringet til os og sagt,
"Hvad er der galt med jer?"
"Gå straks derhen og sig undskyld."
Så vi støder ind i hinanden på gangen og siger samtidig,
"Hvor skal du hen?"
"Min mor sagde, jeg skulle sig undskyld til dig."
Og det griner vi af den dag i dag.
Lad os tale lidt om din familie.
Din mor og din bedstemor.
Ja.
Min bedstemor er den bedste nogensinde. Min mor kom tæt på.
Jeg er fra en by med et par tusinde mennesker.
-Leeds. -Leeds, Alabama.
En halv time fra Birmingham.
Min mor var stuepige, og min bedstemor arbejdede på en kødfabrik.
De arbejdede så hårdt.
En af mine brødre døde i en ung alder.
Så for at opfostre tre drenge i en lille by i Alabama arbejdede de…
Var din far der først, og så ikke mere?
-Han var der aldrig. -Aldrig.
Han forlod os, da jeg var lille.
Han har måske besøgt mig…
5-7 gange i hele mit liv.
-Har din far set dig spille? -Aldrig i high school.
Han så mig kun når jeg spillede Californien.
Han flyttede fra Alabama til Californien.
Jeg var et røvhul
i starten af min karriere. For jeg var vred på verden.
Jeg plejede at sige til mig selv før kampen,
"Giv dem røvfuld, så de kan lære det."
Jeg siger det til alle unge fyre.
Hvis man spiller på kanten, så tipper du over på et tidspunkt.
Jeg gik over stregen flere gange.
Og jeg kan huske, jeg sad og græd og tænkte, "Yo, mand."
"Hvad fanden er der galt med dig?"
"Hvorfor er du så vred? Du er god til basketball."
"Hvad er du sur på?"
Jeg talte til mig selv. Så dum er jeg.
Bare til mig selv.
Og jeg tog en beslutning.
"Du må give slip på det med din far."
Meget at give slip på.
Men du ved, David, det ændrede hele mit liv.
Man bør ikke spille når man er vred.
Jeg ved ikke, hvad sker der med Draymond,
eller Dennis Rodman,
eller Mike Tyson, som jeg faktisk kender.
Hvis du er på grænsen hele tiden,
vil du krydse den igen og igen.
Det var vendepunktet for mig.
Men som du sagde, det var også meget at komme over,
især da min far ville tilbage efter jeg blev kendt.
Når vi kom til LA, sagde han, "Du skal møde mine venner."
Og han viste mig frem som en præmietyr.
-Ja. -Jeg tænkte, "Okay."
"Jeg må bare give slip på det."
Og så blev han syg.
Og en ven sagde til mig, "Du må gøre noget for mig."
Jeg sagde, "Hvad?" Han sagde, "Tilgiv din far."
"Fordi når din far er væk, får du aldrig en far igen."
Jeg sagde så, "Jeg er for gammel til, at du kan være min far."
"Så vi bliver venner."
"Jeg tilgiver dig for alt det pis du gjorde."
Hovedårsagen til, jeg var vred, Dave,
for at være ærlig, var, at vi var virkelig fattige.
Og min far ringede til mig og sagde, "Jeg sender jer nogle penge."
Og jeg stod og ventede ved postkassen.
"De kommer snart."
Og jeg ventede ved postkassen hver dag,
og de penge kom aldrig.
Men jeg var kun et barn. Så det gik over.
Jeg sagde, "Min mor må skrubbe folks gulve."
Der var jeg teenager. Og det gjorde mig vred.
Men jeg måtte komme over det.
Jeg har fået at vide, det er i sidste øjeblik…
-For dem, ja. -For dem.
Jeg har været her siden klokken 11.
Jeg har lavet alle disse forberedelser.
-Se alt det her! -Så…
Hvad er det? Er det alle kampe i ligaen?
Alle kampe, vi har den aften, ja.
Jeg har fået at vide af tv-eksperter at showet er…
Som om du både er glasuren og kagen,
og de fyre er lys som du har problemer med at tænde.
Det har jeg fået at vide. Ikke mine ord.
Det sjoveste jeg har hørt, er,
at jeg er faren, der kører bil med de tre fyre på bagsædet,
og siger, "Hvis jeg hører mere fra jer, så vender jeg om."
Det skulle da på tv!
-Du må have forsøgt dig. -Jeg skulle ikke have nævnt det.
Jeg har tilbragt næsten to dage i selskab med Chuck nu.
-Og… -Stakkels dig.
Der er noget magnetisk over ham.
-Er det forkert? -Nej, han har karisma.
Og hvis du ser ham ude,
så samles alle omkring ham, og han tager sig tid med alle.
Eksempler på styrker og svagheder ved Charles.
Han siger sin mening. Holder aldrig igen. Som han var som spiller.
Den mest citerede fyr i ligaen, og sådan er han også nu.
Man ser mange sportsfolk der forvandles til tv-personer,
så når lyset tændes,
skruer de ned, og det gør han ikke.
Så han kommer med alt, hvad han har.
Og faktisk er der ting som du nok ikke vil vide,
som han fortæller dig om, såsom…
Såsom?
Tja,
han har intet undertøj på.
-Intet undertøj? -Han sagde, han brændte det.
Han har aldrig brugt en hæveautomat.
Tilbage til undertøjet, for det har jeg heller aldrig gjort.
-Men jeg har undertøj på. -Ja. Også mig.
Hvad med jer? Undertøj? Op med hænderne.
Han deler for meget. En svaghed?
-Nej, det er fint. -Aha.
Så manden, siger du, har ingen svagheder.
-Ingen, jeg har set i 20 år. -Bemærkelsesværdigt.
Medmindre du mener at donuts er en svaghed.
Tilbage til dengang du sad på et hotelværelse
og havde det skidt.
Jeg ved ikke hvornår. College, high school,
eller første gang du spillede for Philadelphia.
Men Moses Malone
var en vigtig person for dig.
Han er den vigtigste person i mit basketballliv.
Jeg var nummer fem i draften.
Og jeg fik ikke spilletid.
Og Moses boede i den samme ejendom som mig.
Og jeg sagde, "Moses, kan jeg komme forbi?"
Han sagde, "Klart, unge mand." Så jeg siger,
"Moses, hvorfor spiller jeg ikke?"
Han siger, "Tja, unge mand,
du er fed og doven."
"Hvad mener du?"
Han sagde, "Hvilken del forstod du ikke?"
Han sagde, "Du har masser af talent,
men du er ude af form."
"Du vejer 134 kilo."
Så du vejede næsten 140 kg?
-Ja, i begyndelsen. -Ja.
Og se, problemet, David, er,
at det var fint i college.
Men i NBA spiller du mod de bedste af de bedste.
Han siger, "Jeg hjælper dig med at tabe dig."
Og jeg sagde: "Okay.
Han mødte mig før, mødte mig efter. Jeg når 130.
Han sagde, "Slip 5 kilo mere." Jeg når 125.
Og jeg begynder at spille.
Han sagde, "Gå til 121."
117.
Jeg nåede 113, som jeg spillede på.
Jeg nåede 109,
men jeg havde ingen styrke, og han sagde,
"113 er din spillevægt."
Og resten er historie.
Jeg er så taknemmelig
for ham, Dr. J, Andrew Toney, Maurice Cheeks og Bobby Jones.
De lærte mig om påklædning. De lærte mig at spare penge op.
Men den vigtigste person er Moses.
Havde han ikke sagt det…
Du ved, hey!
Folk spurgte, "Hvad gjorde du bagefter?"
"Jeg gjorde, som enhver mand ville gøre. Gik ned og græd."
Men er der flere superstjerner i NBA nu, end da du spillede,
eller er det det samme?
Der er nok færre.
Der er færre superspillere.
De kan ikke udvikle sig på college som de burde,
når de kan komme til NBA efter et år nu.
Vi spillede i college i tre eller fire år.
Og der er ikke en person herinde, som…
Jeg ved ikke, hvad folk her laver,
men hvis du spurgte dem…
Havde de givet mig et job efter et halvt år på college,
ville jeg nok ikke være så meget værd.
At gå på college i tre eller fire år…
-Det er en stor fordel. -Ja.
-Man modnes på mange punkter. -Ja.
Mentalt og fysisk.
Og jeg ved ikke, om vi nogensinde kan komme tilbage.
Fyre går kun på college i et år nu,
og jeg tror ikke, det er det bedste system.
Ikke det bedste system, men jeg var træt af at se
college-sportsfolk i alle sportsgrene
blive ødelagt og skadet, og ikke kunne
få råd til et liv efter college.
Og de var del af en milliardforretning
for nogen.
Ja, det er den store debat, der foregår nu,
og jeg er da vild med, at spillerne får penge nu.
Men er det et optimalt system?
At man betaler et par fyre 3, 4, 5 millioner dollars…
De fleste af skolerne har ikke råd.
De store kraftcentre,
de vil altid kunne skaffe mange penge.
Ball State har næppe råd.
Vi er straks tilbage.
Men en anden ting her, og jeg taber hele tiden tråden.
Du nævnte WNBA.
Den bedst betalte kvindelige spiller i WNBA
får vel 230.000, 240.000 dollars om året.
Og Steph Curry, Golden State,
tjener over 50 millioner dollars om året.
-Ja. -Jeg mener…
Det får vi nok ikke løst nu.
Nej, det gør vi nok ikke. For det første
skal vi betale WNBA-spillerne mere.
Det, der bliver interessant… Du stillede det spørgsmål.
Ja.
Det, der bliver meget interessant…
Den bedste kvindelige spiller i landet lige nu er Caitlin Clark.
Hun er fænomenal.
Hun udtages som nummer et.
Dit hold i Indiana har faktisk første pick.
-Indiana Fever? -Ja.
Ja, for hvis du nogensinde har været i Indiana,
så tager du hjem med feber.
Det der bliver meget interessant for hende,
er, at Fever drafter hende,
for hun er den bedste spiller.
Men du nævnte lige, at de bedst betalte WNBA-spillere
får 200.000 dollars.
Hun laver nok 3-5 millioner i college-ligaen.
Jeg…
Du bør blive på college.
Helt seriøst.
Hun må tage den beslutning. Hun må tænke,
"Jeg har intet imod folk i Indiana,
men jeg kan ikke forlade college mens jeg tjener 3-5 millioner
for 200.000."
De tal stemmer ikke.
Bliver du ikke træt af at spille 18 huller? Spiller du, før du arbejder?
Nej, normalt ikke.
Men jeg spiller på de fleste fridage.
-Går det her, Chuck? -Ja, det er fint.
-Er der en putter, jeg kan bruge? -Der er en.
Du har to puttere! Så god er du.
Ja, for jeg fandt aldrig ud af om jeg var venstre- eller højrehåndet.
Det burde du nok vide.
Ja, men i baseball kan jeg slå fra begge sider.
Er du så god?
Hvad tror du selv?
-Det er et fantastisk slag. Se lige den! -Den går måske i.
Det gør den måske.
-Chucky! -Det var ret godt.
Super.
Den kan godt gå i.
-Den ville være gået i, ikke? -Det tror jeg.
Som om vi spiller Boccia, Chuck.
Jeg hører mange sige,
"Spørg Charles om hans golfsving."
Jeg fik en nervøs trækning.
-Ligesom yips? -Jeg blev nervøs…
Jeg havde slemme yips,
og en ny instruktør ændrede mit liv.
Folk investerer i yips-klinikker over hele landet nu.
Golf giver mig yips.
-Vær nu stille. -Okay.
Du taler også hele tiden!
Drej! Drej, for hulen!
I guder.
Dang. Okay, gør det færdigt.
Okay, kom så.
-Det er en… -Vi ligger jo lige.
-Okay. -Okay. Det gjorde vi.
NBA har givet mig alt i mit liv.
Jeg elsker basketball.
Jeg har på fornemmelsen, at den samme lille knægt født i Leeds, Alabama
ville have fundet vejen til succes,
uanset hvad.
Ja, men ikke på samme niveau.
-Du ved det ikke, vel? -Nej. Men…
Jeg så mine karakterer.
Ja, men uanset dine karakterer. Se mig, jeg var C-elev.
Du har et talent.
Ingen talkshow-vært kan være aktiv
så længe som dig, medmindre du er god til det.
Jeg tror, dit lys ville have skinnet uanset hvad.
Hvis du var VVS-fyren David Letterman,
stod vi ikke her og talte sammen.
Jeg ville være den…
Hej! For pokker! Hvad er det?
Den skiderik er hjemsøgt! Hej! Løb!
Da du var barn, virkede du ikke som en naturlig atlet, vel?
Det er faktisk interessant.
Min mor gjorde altid grin med mig.
Jeg døde næsten som baby. Jeg var anæmisk.
Jeg fik en blodinfusion. Eller hvad de kalder det.
-En transfusion. -Sådan noget. Det er også en drink.
Jeg er familiens eneste høje person.
Og min mor sagde,
"Hvilken slags blod mon de gav dig?"
"Men gudskelov for du er den eneste høje…"
"Det tjener du godt på."
Du var den første sorte baby på hospitalet?
-Ja. -Er det en del af dette puslespil eller…
Hvad betød det dengang? Og nu?
Ingenting?
En af grundene til at jeg er så vild med racespørgsmål,
grunden til, at jeg bekæmper racisme…
Jeg taler ofte om det.
Jeg elsker…
Og jeg holder alle ansvarlige.
Jeg var vred, da du sagde,
at du ikke mente, at Amerika
havde racisme.
Som i mit og Gayles show,
Vi talte om Nikki Haley.
Hun sagde, at der aldrig har været racisme i Amerika.
Og jeg sagde, "Hun har en god pointe."
Hvis du ser bort fra slaveriet.
Raceadskillelse.
Jim Crow lovene.
Hun har en pointe. Livet var godt for de sorte.
-Wow! -Og tydeligvis…
Og det generede mig lidt…
For lige nu oplever vi meget antisemitisme.
Før det havde vi meget had mod asiater.
Og jeg siger, "Ord betyder noget."
Jeg voksede op i Alabama.
Det år, jeg blev født, var året de bombede kirken i Birmingham.
Så havde vi Selma-massakren.
Jeg var en af de tre første sorte elever
til at komme på en hvid skole.
og min bedstemor sagde,
"Når du er gammel nok til at forstå det her,
må du lære om det, Glem ikke at tale om det hele tiden."
Hun siger, "Du skal læse om ham her."
-"Hvem?" -"Dr. Martin Luther King."
-"Okay, hvem er han?" -"Derfor skal du læse."
Hun sagde, "Du skal vide alt det her."
"Dit liv bliver helt anderledes end vores en dag."
"Men du ikke glemme, hvor du kom fra."
"Det er vigtigt."
Når du er fra Alabama, skal du vide det her.
Er tingene anderledes nu
for dig som voksen end det, du beskriver
som ung fyr i Alabama?
Sorte berømtheder, rige sorte personer,
bliver ikke behandlet som almindelige sorte.
Jeg mener ikke "almindelige" som uvigtige.
Fordi I skal ikke stå frem bagefter og sige,
"Han sagde dette om sorte."
Jeg ved, hvad jeg mente, og jeg ved, hvad jeg sagde.
Det driver mig til vanvid.
Så jeg tror, det er meget vigtigt,
at tale om…
Jeg bliver ikke behandlet som almindelige sorte.
Ingen rig eller berømt person gør.
Amerika
har altid haft et raceproblem.
Er det blevet bedre? Klart.
Men jeg vil gerne nævne økonomisk racisme.
Om du er hvid og fattig
eller sort og fattig, så er du i samme båd.
Du bliver født i et skidt kvarter.
Du går på en dårligere skole.
Jeg bruger baseball-analogien.
Ja, der vil være undtagelser.
Men hvis man sætter folk til at slå i baseball,
og de kun har ét forsøg tilbage,
så ryger de fleste folk ud.
Sorte og fattige hvide
fortjener en mulighed for at få succes,
og indtil vi gør noget ved det,
bliver vi aldrig det komplette land, vi fortjener at være.
Er du…
For eksempel ved valget, og folk siger,
"Det er vigtigt
fordi det kan ødelægge demokratiet."
Og det kunne det vel.
På den anden side fik demokrati os til det, der kan ende demokratiet.
-Ja. -Er du bekymret for det?
Du virker ikke som en fyr som er bekymret for meget,
men at have det foran os…
Ja, du ved,
jeg er dybt bekymret
for det politiske klima.
Jeg skal bruge navne.
-Alle politikere. -Okay.
Jeg kunne udvælge en fra publikum lige her.
Hvis vi havde en god samtale, ville vi ikke være totalt uenige.
Og begge partier stinker. Så er det sagt.
Begge parter stinker.
Fair nok.
De slås som små børn.
"Jeg er bare uenig for at være uenig."
Sådan bør verden ikke være skruet sammen.
Jeg vil altid være håbefuld
for ellers er man pessimistisk.
Er du håbefuld lige nu? Der er valg om mindre end et år?
To fyre i 80'erne.
-Ja. -Det er jeg tæt på.
Så jeg kan sige det, men gør det dig håbefuld?
Nej, jeg kan ikke lide nogen af dem.
Ville du ikke hellere stemme på en yngre person?
Selvfølgelig.
Og jeg synes, at præsident Biden har været en god mand.
Han tjente sit land. Men han er for gammel.
Med præsident Trump…
Præsidenten bør ikke opføre sig sådan.
-Undskyld, men ja! -Ja.
Hallo!
Som…
Jeg tænker, "Du er præsident for De Forenede Stater."
"Om jeg er enig i din politik eller ej, så repræsenterer du De Forenede…"
"Du bør opføre dig sådan."
Men lad os sige, at han vinder.
Foruroliger det dig?
Det gør det, men mest fordi,
han vil gå efter sine fjender de næste fire år.
Det betaler ikke regningerne.
Er du nervøs på demokratiets vegne?
Nej, jeg har aldrig… Nej, jeg tror…
Nej.
Demokrati er at stemme.
-Ja. -Det er demokrati.
Millioner af mennesker stemte på ham. Så det er skønheden…
Nemlig. Det er demokrati i aktion.
Men hvis manden taler om at gøre en ende på valgfriheden…
Skræmmetaktik er dumt.
-Ja, men jeg er bange, men… -Jeg er bange. Jeg er bekymret.
Vi har flere gode end onde mennesker.
Jeg er ganske enig.
Hvilken slags person du end er,
så prøv at være tro mod dig selv
og forsøg at følge den motivation til dørs,
og hvis du er en idiot,
så må du bare udføre dit arbejde bedre.
-Ja. -Ikke?
Ja, vi sidder og snakker om dårlige mennesker,
og jeg bliver vred over deres BS.
Lad os bare sikre os, at folk har et godt job,
at børn er trygge og går i en god skole.
Det er det, de fleste vil have.
Når du bruger initialerne BS, hvad taler du så om?
-Sjovt. -Sig det, Charles!
Jeg elsker at kunne bande i et show.
At jeg må sige "bullshit."
-Sådan! -Ja.
Tidligere nævnte du racisme. Du nævnte antisemitisme,
og du nævnte en vrede mod asiater.
Det virker som om…
Lad os bare sige, at vi alle har prøvet at
fremme ligestilling overalt.
Mon det virker?
Vi skulle have taget fat på det før.
-Ja, præcis. -Men huset brænder nu.
Vi burde have set på de situationer langt tilbage og sagt, "Hej,
enhver hadforbrydelse, så bliver det dyrt for dig.
Men nu føler folk sig trygge ved at være racistiske,
og jeg vil sige dette igen og igen,
enhver,
enhver, der er racist,
er et røvhul.
Jeg er ikke et forbillede.
Bare fordi jeg kan dunke,
bør jeg ikke opdrage dine børn.
Du lavede en kampagne for Nike, "Jeg er ikke et forbillede."
Og idéen var, "Ja, jeg spiller basketball,
og jeg tjener fedt, men jeg er ikke et forbillede."
Og det var effektivt fordi det åbnede en samtale.
Men sandheden er, at på grund af den, du er,
om du accepterer det ansvar eller ej,
så er du det.
Føler du det anderledes nu?
Nej, for du forstod pointen. Det åbnede en samtale.
Mange NBA-spillere og andre sportsfolk taler på skoler.
Og vi har tydeligvis for mange adskilte skoler,
men jeg bemærkede noget.
Når jeg kom til en overvejende hvid skole,
spurgte jeg altid, "Hvor mange vil være professionelle?"
Kun fem procent rakte hånden op.
Jeg spurgte, "Hvad vil I være?" "Læge."
"Jeg vil være advokat." "Ingeniør."
Lærer, brandmand, politi.
Men når jeg kom til den overvejende sorte skole,
og stillede samme spørgsmål,
rakte 95 procent hånden op.
Og efter 30-40 skoler, sagde jeg,
"Hør her. Sorte børn er hjernevaskede."
"De tror, at kun sport fører til succes."
Så jeg sagde, "Jeg vil lave reklamen. Starte en debat."
Sorte børn skal vide, at de kan blive læger.
Blive advokater.
I kan blive ingeniører. Lærere, brandmænd.
Hvor gammel var du? Helt ung, ikke?
-26, 27. -Ja.
Men jeg vil dog sige. Nike gjorde det godt.
Nike ringede tilbage et år senere og sagde, "Vi tog fejl."
95 procent af de breve, vi fik, var positive.
Forældre kom hen til mig,
"Hej, tak for at lave den reklame."
Og den dag i dag er jeg virkelig stolt af det.
Du taler meget om forsvar.
Chuck dog!
Ja, men jeg spillede ikke meget.
Men hvad golf har brug for er nogen, der spiller forsvar.
Nej.
Et helt andet spil hvis man blev dækket op.
Golf er hårdt nok når du spiller alene.
Det bliver som ekstremsport.
Du står på tee'en,
en fyr dækker op.
Jeg tror ikke, du har lyst til at stå lige foran mig.
Bare tag den rette polstring på. Så går det.
-Har du spillet på Pebble Beach? -Det har jeg.
For to dage siden, før vi tog herned.
-På Spyglass. -Ja.
Jeg skød en 64'er.
-Nej. -Kalder du mig en løgner?
Du overdriver nok lidt.
-64, du… -Kender du Gary? Ring og spørg.
Fandt du lige på Gary?
Hvad med børnebørnene?
Ud af alt det der sker i mit liv,
så er lille Henry og lille Charlie det bedste.
Som her for tre måneder siden.
Der lærte han at gå.
Og så brød helvede løs.
Han var så sød i starten. Han lå på min arm.
En øl i hånden her og ham her,
og jeg kyssede ham konstant,
og for seks måneder siden lærte han at gå og løbe,
og nu kan han bare ikke holde sig i ro.
Jeg skal have en lur hver dag,
for der er to ting, du gør når du bliver gammel,
have en lur, når du har spist.
Og når du spiller i længere tid, må du have en lur til.
-Hvor gammel er du, Chuck? -Jeg bliver 61 til februar.
-Åh, Jesus. -Det er…
Det er interessant at blive gammel.
Ja. Tak for det.
Jeg mener det. Jeg har lige set Dr. J.
Vi fik en drink, og han sagde,
"Kan du huske dit pis, da jeg var 35?"
For man starter som 19-20-årig.
Vi kaldte ham "onkel", "bedstefar".
"Og nu er du 60."
Jeg sagde, "Nu er det ikke så sjovt."
-Den er på motorvejen. -Det var ikke godt.
Det var ikke godt.
Wow, den høje varme.
Det var ikke godt.
Det er stadig ikke godt.
Wow!
Vi kan tale om, at Pacers går hele vejen, og de vinder.
-Jeg sagde ikke, de gik hele vejen. -Jeg siger det.
-Jeg ville ikke… -Nej, knægten er tilbage og spiller godt.
De tabte lige.
Du sagde, at du syntes, LeBron var for gammel.
Han er gammel.
-Du sagde, "Han er alt for gammel." -Nej, LeBron er bare gammel.
Ja. Det er jeg enig i.
Okay. Se så.
I guder.
Undskyld! Undskyld, hr.
-Det var et godt slag, ikke? -Nej.
Altså selve slaget?
-Nej, det… -Undskyld!
Chuck, det var ham.
-Flot, Chuck! -Ja.
Her kommer en til.
-Åbn mere op. -Det kan du selv gøre.
-Åbn mere op. -Det er åbent!
Det her er, hvad du får,
men det er dette, du vil.
Sådan. Så bare åbn mere op.
Det er åbent nu.
Ja.
Jøsses!
Har du givet afkald på erstatning?
Du spillede ikke på et mesterskabsvindende hold?
Er du okay med det? Jeg ved, det er et dumt spørgsmål.
Dengang… Nej, du er vel knust.
-Selv en MVP, hvilket for mig er… -Det er interessant, at folk spørger.
Jeg siger, "Ja, jeg er skuffet at jeg ikke vandt."
Men nummer et, det er et holdspil.
Men jeg ved ikke.
Hvis jeg skal spille vred,
så sker det ikke.
Jeg synes faktisk, at mit liv er godt.
Det er gået ret godt for mig.
Giv mig et par sekunder lige før jeg falder om
og sige, "Hej, mand."
"Sikke en rejse."
Jeg har det sådan…
Når man bor i en lille by, tænker man,
"Hvor fører det mig hen?"
Fordi det foregår i så mange cyklusser,
"Okay, jeg var heldig. Jeg fik et stipendium."
Så går jeg til NBA, og jeg tænker,
"Hvordan vil det så gå mig her."
-Så bliver du god. -Hall of Fame.
Ja, det lavede jeg i 16 år. Så man tænker, "Hvad nu?"
Og så bliver jeg en skurk på tv.
Er det her?
Byd velkommen til en legende.
Hej unger.
Hejsa.
-Kan jeg sidde her? -Ja, det er dig.
Det her er så fedt.
Jeg må være lidt tættere på for når jeg går på restaurant,
så giver de mig en særlig stol.
Okay.
Jeg har det fint.
-Bare rolig. -4, 3, 2.
Og sikke en ære det er for os her på Inside
at have David Letterman med.
Det er godt at være her.
Som barn fra Indianapolis,
var du da prototypen på,
"Alle i Indiana vokser op med basketball?"
-I spiller altid. -Det er helt rigtigt.
Jeg er bekymret for,
at den legende, myten om det, er blevet tilranet af,
og jeg peger her på mine gode venner, Indiana Pacers.
Som, forresten, Chuck, nu har sagt vil gå hele vejen.
Er det sådan du har gået på pension?
Det er… Laver du sjov?
Først og fremmest er jeg ude af huset. Altid godt.
Og jeg elsker at være på tv.
Det her er juvelen i kronen, min ven.
Du kender en af vores traditioner. Når Chuck giver en garanti…
Jeg har hørt om det. Det er godt.
Vi kan bare droppe ting på ham.
I aften kan det være hamre.
Vent, du skal garantere noget.
Du kommunikerer så nemt.
Det er en gave. Så du er blevet velsignet to gange.
Og du taler om, at du ikke vil lave tv, når du er 70.
Jeg er uenig.
Jeg tror, det er nemt for dig.
Så naturligt for dig, ikke kun indenfor basketball,
ikke kun i sportens verden,
men fra det, jeg har set fra dig, også om andre emner,
så nu siger du, at når du er 70, vil du ikke arbejde.
Det håber jeg altså ikke.
Hvorfor siger du det?
For hvor ville du tage hen for at tale med folk?
-Hvor som helst, måske? -Nej. Du ved…
Folk siger ofte til mig,
"Du er den mest tilgængelige stjerne nogensinde."
Jeg siger, "Klart."
"Hvis nogen tager sig tid til at sige hej,
så hilser jeg også."
Ikke, "Hey, jeg er for vigtig."
"Ved du hvorfor? Fordi jeg spillede basketball."
Jeg er ikke en lærer.
Ikke en brandmand.
Ikke en politimand.
Jeg er ikke i forsvaret.
Det er virkelig vigtige job.
Vi har ikke noget rigtigt job!
Vi er overbetalte,
arbejder for lidt.
Og vi er de heldigste svin i verden.
"Tænk over det." Jeg sagde,
"Selv når vi taber, er vores liv ikke surt."
Vi får stadig løn.
Vi kan stadig gå tilbage til de store huse.
"Vi er faktisk¨ i en win-win-win situation."
Det er skønt at løfte en hel bys humør og gøre folk glade,
men når man tager det for alvorligt,
så må man se lidt på sig selv.
Jeg vil bare sige tak for alt.
Du var venlig. Du var gavmild.
Og sjov at tale med. Jeg sætter pris på det hele.
Tak. Vil du øve dig lidt? Kom tilbage om seks måneder.
Jeg ringer i morgen.
Så spiller vi for penge, min ven.
Forresten, jeg vil have mit depositum igen.
Det er klart.
Hej.
-Farvel. Tak. -Tak.
Jeg vil påpege noget for de unge
der overvejer at spille golf.
Og Chuck står bag mig her.
I golf,
starter du hårdt…
Men du slutter blødt.
Hvad lavede du i bunkeren? Undgår du den bare?
Hvad rimer på bunker?
Stop det, Chuck!
Tekster af: Hans Martin Jensen