EN NETFLIX-SERIE
Nei, kom deg vekk!
Brayden, hva gjør du?
Hei, Brayden, leter du etter noen?
Hvordan kom du deg inn?
Jeg husker veien.
-Det går ikke. -Jeg kan finne opp krefter.
Nei, Dion! Dette er mitt sted!
Du kan ikke komme med mindre jeg tar deg med hit!
Dion!
Brayden, er det deg?
Brayden?
-Jeg vil ha mamma. -Vi må få deg ut herfra!
Brayden?
Du er redd. Det er derfor Brayden er sånn!
-Vi får deg til moren din. -Hvor er du?
Jeg vil til mamma.
Vi må få deg ut herfra!
Kom deg vekk fra ham! Du kan ikke være her!
-Slutt! -Kom!
-Slutt! Nei! -Kom igjen.
-Kom igjen. Løp! -Nei!
Hvor er du, vennen?
Mamma!
-Brayden! Kom hit. -Mamma!
Takk og lov.
Jeg var redd, mamma.
Slutt! Nei!
Kom deg ut!
Er han borte?
Dion. Kom igjen. Vi må dra.
Stopp, Brayden! Kom tilbake!
Ikke gå, stopp! Vent!
Brayden!
Stopp!
Hva pokker er det som skjer?
Ferien er over.
Jeg skal gi deg et valg.
Våre beste beregninger…
Slik infeksjonen sprer seg,
er du totalforvandlet om mindre enn to dager.
Ok.
Så hvilket valg har jeg?
Jeg ba laben teste serumet videre, og vi innså blant annet
at det stanser parasittens evne til reproduksjon.
Og med "blant annet" mener du at sist dere ga det til en fyr, døde han?
Ja. Det er giftig for parasitten, men også for pasienten.
Vi tror at i ditt tilfelle, hvor infeksjonen ikke har forvandlet deg,
at hvis du tok veldig små doser, ville det stanse evnen til å lage sporer.
-Du ville ikke være smittsom. -Så lenge jeg fortsetter å ta det.
Det er et begrenset forslag.
Serumet vil drepe deg.
Men du kan dra hjem.
Tilbringe tiden du har igjen med Dion.
Hvor mye tid?
Tre doser, 12-timers intervaller.
Trettiseks timer?
Mer eller mindre.
-Hva? -Straks tilbake.
Ja visst.
-Er alle ok? -Ja. Takket være Dion.
Hvor mange folk med krefter fins det der ute?
Jeg aner ikke.
Jeg vil snakke med mamma.
Moren din er ikke i form. Vi passer på henne.
-Jeg vil se henne! -Ja.
Jeg tar deg med dit snart, men først, denne gutten…
-Han heter Brayden. -Ok. La oss legge en plan.
BIONAs team kan oppsøke Brayden.
Er det et SWAT-team?
-Et team som kan få ham til å komme inn… -Han er et barn.
Som prøvde å få Tevin til å skade deg.
Det er ikke SWAT. Bare forskere som er opplært i begrensning,
som kan snakke med ham og få ham til å komme hit.
Så all informasjon du har om Brayden…
Ja, jeg så skiltet før de kjørte.
Det hjelper. Hva med foreldrene? Vet du hva de heter?
-Nei, men han går på skolen min. -Vi ringer rektor og får adressen.
Jeg drar. Jeg vet hvordan han ser ut.
Jeg vet hvordan bilen ser ut. Jeg kan beskytte teamet.
Vi går til moren din.
-Og nå skal de sende et team hjem til ham. -Som et SWAT-team?
De sa nei, men jeg er bekymret.
Han prøvde å skade deg.
Han er ikke slem. Jeg gikk inn i minnepalasset hans.
-Minnepalasset? -Et sted i hodet hans.
Jeg så ham. Han var liten og ropte etter moren sin.
Hun døde da han var fire.
De må ikke skade ham.
Di, du er en snill gutt, men…
Jeg kan føle ham, mamma. Jeg forstår det ikke ennå,
men jeg var i hodet hans og nå føler jeg ham.
Han er veldig redd.
Hvor lenge må du bli her?
Til de er sikre på at jeg ikke er smittsom.
Jeg vil hjem.
Jeg også.
Gjør jeg en tjeneste.
-Si til tante Kat at jeg kommer hjem. -Ja!
-Jeg møter deg utenfor. Ok? -Ok.
Du sa vi skulle hjem! Ikke at jeg måtte gjøre lekser!
Jeg fikk melding om at skolen åpner i morgen.
Du skal ha timer, og et show du må øve på, så kom igjen.
Vil du fortelle meg hva som foregår?
Jeg har to sprøyter til.
Det bremser spredningen.
Og jeg er ikke smittsom i 36 timer.
Og hva skjer etter det?
Da er alt over.
Hva?
Nei.
BIONA har så mye teknologi, og dette var alt de fikk til?
Det er et mirakel at jeg lever.
Og de ga meg 36 gode timer.
Nei. Jeg drar dit. Jeg kan ikke miste deg.
Skal du finne en kur innen i morgen?
Jeg vil ikke dø som labrotte.
Dion har legende krefter. Kanskje han kan fikse dette.
Sist gang drepte det ham nesten.
Han er eldre. Han er sterkere enn han var.
Jeg risikerer ikke livet til sønnen min.
Hvorfor gir du opp? Hvorfor kjemper du ikke?
Jeg gjør ikke det.
Skjønner du ikke?
Dette er slutten.
Fordi jeg rotet det til, Kat.
Jeg burde aldri dratt til synkehullet,
og nå får jeg ikke gjøre det jeg vil mer enn noe annet,
å oppdra sønnen min.
Tar du det, dør du.
Jeg kan ikke.
Men hvis ikke, blir jeg en greie.
En hjernedød, ikke engang menneskelig greie.
Nei.
Jeg velger å gi Dion den perfekte dagen.
Ok?
Han skal på skolen og fremføre musikalen sin.
Og vi skal sitte i publikum, og han vil se hvor stolt jeg er av ham.
Jeg kan ikke miste deg.
Jeg kan ikke.
VISNINGSHUS TIL SALGS
Vi går rundt på baksiden. Vi sjekker området.
Det er bilen.
Hallo? Noen hjemme?
Kan vi komme inn?
Sir?
Hører du meg?
Kan du høre meg?
Få dem ut i bilen.
Nei, forsvinn! Jeg vil ikke skade flere!
Hva du vil er irrelevant.
Nei! Du trenger meg, ellers dør du!
Du foret meg godt, og nå er jeg sterk.
Du lyver!
Bruk tankekontrollen din, og fullfør det vi kom hit for å gjøre.
Nei!
Jeg spurte ikke!
Vent, så du vil lage en sky av Lego?
Ja, så Bermudatriangelet vårt har en storm som spiser skip.
Hva slags storm snakker vi om? En orkan, monsun eller tropisk lavtrykk?
Hei, Di? Går det bra, vennen?
Han er borte.
-Hvem er borte? -Brayden.
Det er som om han forsvant, men det gjør vondt som om han er…
Er han død?
Jeg vet ikke.
Han er bare…
…borte.
Kom hit.
Dratt til BIONA. Jeg husker endelig hvorfor jeg ville bli lege. Glad i deg.
Mamma?
Hei, snusk.
-Går det bra? -Ja.
Du vet de berømte pannekakene du elsker?
-Skal du lage pannekaker? -Nei, du.
-Jeg skal lære deg. -Skal du? Førstemann.
SKOLE ÅPNET ETTER GASSLEKKASJE
Etter et skred av klager fra travle arbeidende foreldre,
har distriktsinspektøren latt McKoy barneskole gjenåpne.
En gasslekkasje forårsaket av et synkehull stengte skolen…
Idioter.
Trettiseks timer. Var det alt dere fikk til?
Sende Nicole hjem med dødsdom?
-Vi gjør alt vi kan. -Prøvde dere å nøytralisere sykdommen?
-Med antistoffer fra skapningen? Ja. -Og antibiotika? Metallkompleksene?
Jeg har team som tester alle muligheter. Alt du har foreslått og mer.
Våre beste folk er på saken, og flere er på vei.
-Jeg kan ikke miste henne. -Vi skal ikke det.
Nå skal du lufte melet.
Lufte det, ta det opp, stryke det, slippe det.
På bordet.
Fint og lett.
-Unnskyld. -Helt full.
-Gi meg to sånne. -Ok.
Bra jobbet.
Min Tankeflytter-frokost.
Det er Esperanza.
-Hei, hva skjer? -Jeg trenger hjelp.
Hva er det?
Det er Mr. Kwame. Han er mye. Kan moren din hjelpe meg?
Hei. Jeg kan hjelpe.
-Gå og skift. -Ok.
Mr. Kwame må ikke få vite at jeg ringte deg.
Han sier at forestillingen er hans visjon.
Kwame bryr seg ikke. Han vet at dere bare skal ha det gøy.
Gjør han? Ikke si det til ham.
Ok, greit. Når vil du møtes?
-Nå. -Nå?
Nå setter vi i gang.
Dette viser hvor pasient null har vært før vi tok ham.
Vi følger med på lokale sykehus om det er en økning i symptomer.
Ingen meldinger om det ennå, men det er et tidsspørsmål.
Tiden er ute.
Han var pasienten min.
Så uansett hva denne infeksjonen er, sprer den seg der ute.
Jeg har ringt de beste epidemiologene. De er på vei.
-Har noen jobbet med folk med krefter? -Nei.
Hvor mange har sporet utviklingen av infeksjonen i sanntid?
Jeg må være i laben.
Å, Kat, du er her.
-Skal vi håndhilse eller klemme? -Bare si hva som foregår.
Dette ser ut som en protozoinfeksjon
som infiltrerer blodet og formerer seg raskt.
Serumet vi laget stopper infeksjonen, men pasientens immunsystem bryter sammen.
-Vi vet ikke hvorfor. -Hva er den nye strategien?
Vi klarte å skille ut superkraft-strenger med DNA.
Du skilte ut superkraft-DNA?
Nei, det var en ung dame som heter Janelle.
Hun kan bryte ting ned til grunnstoffnivå.
Ok, samme det.
Jeg tenkte at om parasitten infiltrerer cellevegger
og forstyrrer funksjonen,
kan vi gå rett på disse cellene og erstatte dem med superkraft-strenger?
Som superkraft-genterapi.
Oi, "Superkraft-genterapi". Jeg liker hvordan det høres ut.
Ja. Og det ville også søsteren min, hun som er døende, vet du.
Beklager. Vær så snill, fortsett.
Superkraftstrengene kan gi et vanlig menneske evnen
til å bekjempe en superparasitt på cellenivå.
Nå må vi bare finne den rette kombinasjonen av superkraft-DNA.
Reproduserbar genterapi laget av S-DNA-strenger.
Det kan bli århundrets vekstnæring.
-Ok, beklager. Suzanne, kan du be ham dra? -Nei, hun kan ikke det.
Hun er ikke lenger min overordnede. Stemmer ikke det?
Beklager.
Ok.
Mens du teller penger, teller jeg minuttene jeg har igjen med søsteren min.
Tiden er snart ute.
Jeg trekker meg tilbake.
Ok, jeg har bedt Dion gi oss litt privatliv.
Fortell meg hva det er.
Mr. Kwame forventer at jeg skal synge en stor sang,
og det blir bare søppel.
Nei da.
Vis meg hva du har så langt.
Og jeg sier dette til deg
Jeg drar ikke
Du er den beste vennen jeg kan få
Jeg kan aldri dra min vei
Nei jeg kan aldri…
Ok.
La oss ta en pause.
Jeg sa det var dårlig.
Hei, jeg sa ikke det. Du har en fin stemme.
Det er bare det at sangen ikke høres ut som deg ennå.
-Hva skal jeg gjøre med hendene? -Hendene er ikke problemet.
Vel, ikke hovedproblemet.
-Vet du hva sangen handler om? -Nei.
Du spiller Effie, som er veldig talentfull,
men veldig vanskelig, så hun blir kastet ut
av sanggruppen sin, og forloveden gjør det slutt.
Hvorfor gjør vi denne musikalen?
Godt spørsmål. Men det toget har gått.
Så…
Noen av de beste opptredenene skjer når du bruker sangen
til å fortelle oss om deg.
Jeg er ti år. Jeg har ingen forlovede.
Men alle de følelsene må du legge i sangen.
Ikke tenk på ordene. Bare la følelsene komme gjennom.
Det blir grusomt. Alle kommer til å le.
Hei. Nei da.
Når du deler følelsene dine med publikum,
vil de også føle det, og de vil elske deg.
PÅ BIONA, HØRTE AT DU FORTSATT ER SYK
Hva skal jeg gjøre?
Ikke tenk på noe annet enn øyeblikket. Ok?
Bare vis hjertet ditt.
Prøve igjen?
SIMONE SIER DET ER ALVORLIG. ER DU OK? KAN VI MØTES?
-Takk for kaffen. -Takk for at du kom.
Dions skole er nede i gata, jeg ville være der i dag
når klokken ringte.
-Takk. -Takk.
Det er smigrende å være din kaffe…
-Date. Du kan kalle det en kaffedate. -Så dette er en date?
Ja visst.
Så om alt var normalt, ville du sagt at dette er noe.
Vanligvis tar det noen dater før man kan si at det er noe,
men ja da. Det tror jeg.
Så, angående Dion.
Jeg vet du nettopp begynte å trene ham, men han liker deg godt.
Alt han snakker om er treningsøktene deres.
Jeg vet at Kat tar seg av ham…
…men hun har ikke krefter og…
Nicole. Du trenger ikke spørre.
Jeg skal beskytte ham.
Jeg er der for ham uansett hva.
Jeg lover.
Tusen takk.
Vi bør gjøre noe for å gjøre øyeblikket minneverdig.
Tror ikke jeg glemmer det, men hva tenkte du?
Vel…
…disse smultringene er nydelige.
Og det at jeg deler den med deg, er et øyeblikk i seg selv, så…
Wow.
Skål.
Neste forsøk, legende superkraftkromosomer
tilsatt strenger av hjernemanipulasjons-DNA.
Det er nok noe av det kuleste jeg har sagt.
Pat?
Ja, nei. Akkurat. Fokus.
-Pokker. -Parasittcellen er for aggressiv.
Oi.
Vent litt. De legende kreftene og hjernemanipulasjons-kreftene
bindes sammen?
Det er umulig. De kromosomene skal ikke passe sammen.
Virker som S-DNA-strengene kan tilpasse seg
og bindes til hverandre, uansett hvem de kom fra.
Så vi kan slå sammen ulike krefter?
-Lage nye som kan… -Injiseres i kroppen.
Ja.
Teoretisk sett kan du gi noen nye krefter, eller endre kreftene de har.
Vil dette hjelpe Nicole?
Gjør så mange forsøk som du kan. Jeg ser på Pats motgift på nytt.
-Pat? -Jepp. Ja.
Hvordan var du på skolen?
Ungdomsskolen, helt ok.
Videregående, veldig rørete.
-Nei. -College, så mye verre.
Ok.
Ja.
Hva med deg?
Du var vel blant æresstudentene, og leder i studentsamfunnet.
Nei. Jeg var altfor engstelig for sånt.
-Engstelig, du? Virkelig? -Ja.
Den riktige diagnosen er angstlidelse.
Men vi visste ikke det da.
Foreldrene mine jobbet mye.
Jeg hadde yngre søsken, så da jeg var gammel nok til å passe dem,
ble jeg så redd for
at de skulle forsvinne eller skade seg. Jeg fryktet at jeg skulle svikte dem.
Det gikk så langt at jeg ikke fikk puste.
Høres ut som et panikkanfall.
Det var nok det.
Psykisk helse var ikke et samtaleemne i familien min.
Jeg måtte lære å fortrenge det,
overbevise meg selv om at det ikke var der.
Ved å sette opp vegger?
Ja.
Det var derfor jeg begynte å løpe.
For der ute er det bare…
Det er bare meg, og jeg får ryddet i tankene.
Og det funket en stund, til jeg fikk kreftene mine.
-Ja, det kan ikke ha hjulpet. -Nei.
Nei, det…
Det gjorde at alt kom tilbake.
Du vet, frykten, bekymringen.
Det skumleste var at jeg ikke visste hva som skjedde.
Hva jeg skulle gjøre.
Det føltes som om jeg druknet uten at jeg kunne be om hjelp.
ikke engang fra kona mi.
Ekskona.
Jeg stengte henne ute.
Forholdet gikk i oppløsning.
Men da oppsøkte jeg hjelp. For sent.
Jeg vil bare ikke gjøre samme feil igjen.
Ingen flere vegger.
Jeg liker det. Ingen flere vegger.
Ingen flere følelsesvegger.
Kraftfelt kan jeg lage hele tiden.
Skulle ønske at vi kunne hatt noen flere av disse…
…for det hadde blitt noe.
Altså, vi kan bare…
Si det er noe?
Hvorfor ikke?
Hei, går det bra?
Ja.
-Jeg må hjem. -Greit, kom.
Mange av Atlantas slagmarker er borte fordi bygninger ble bygget oppå dem.
Som skolen vår.
Men selv om vi ikke ser noe, betyr ikke det at det ikke er…
Jonathan?
Hva skjer?
Brayden? Jeg trodde du var borte.
Ikke før jeg har tatt alle du bryr deg om.
Nei!
Jonathan, RFT trenger deg. Våkne.
Dion, du kommer deg ikke unna!
Hva?
Er jeg virkelig her, Dion? Eller er jeg inne i hodet ditt?
Du kan ikke slåss mot oss om du ikke vet hvem som er ekte.
Hvorfor gjør du dette?
Du har alt.
Et hjem, en mor, venner.
Nå skal du få vite hvordan det føles å være helt alene.
Triangelkraft!
Gi deg, Brayden!
-Du. Du er på min side nå. -Niks.
Jeg sa at du er på min side.
Jeg hørte deg. Jeg hører bare ikke på deg.
Du kan ikke slå Rettferdighetstriangelet.
Dette funker ikke.
Vi har ikke funnet rett kombinasjon av superkraftstrenger ennå.
Jeg blander alle. Én av disse må funke.
-Pat, det er altfor mange variabler. -Vi må prøve.
Jeg tror jeg fant noe.
Jeg vet hvordan Pats motgift virker.
Du blandet helbredende S-DNA i et inaktivt patogen i parasitten?
For å få immunforsvaret til å gjenkjenne og ødelegge de invaderende cellene.
Det legende DNA-et kan få de muterte cellene
tilbake i sin opprinnelige form.
Men de fortsetter å angripe cellene, selv når de er friske igjen.
Å angripe sunne celler, som aggressiv cellegift.
Ja. Kroppen angriper cellene som tidligere var infisert,
så jo flere infiserte celler pasienten har…
Jo raskere dør de. Det er det som skjer med Nicole.
Og derfor døde pasienten så fort.
S-DNA-et funker ikke. Vi trenger en ny strategi.
Spesialistteamet er her.
Men før de kommer inn, må du og jeg ha en privat samtale.
Om et øyeblikk. Følg Pat tilbake til cellen.
-Skal bli. -Hva? Nei, jeg har styringen her.
Du hjalp oss da det var krise, men nå er ekspertene her.
Du kan ikke gjøre dette. Det er min forskning. Min motgift!
Vent litt. Bare ro dere ned.
Sa du ikke at dette krevde at alle bidro?
Pats forsøk har mislyktes.
Ekspertene kan utforske ideene hans,
men vi jobber med svært sensitiv informasjon.
Vi må kunne stole på teamet.
Tuller du?
Hvor mye mer må jeg gjøre?
På et tidspunkt fortjener jeg å bli tilgitt.
Fortjener?
Du har ikke forandret deg.
Du drepte mange, Pat, hva forventet du? At du skulle finne en kur og bli helten?
Så jeg skal være låst inne i L5 for alltid?
Vi skal gjøre det vi alltid hadde tenkt.
Finne en måte å slukke alle rester av kraft inni deg,
så du ikke kan skade noen andre.
Men før det…
Ok, kom.
Du tok ut en verdifull ressurs. Cutler blir forbanna.
Det blåser jeg i. Se deg rundt.
Vi prøver å stoppe et parasittutbrudd som kan drepe alle.
Så slutt å bekymre deg for karrieren din og hent spesialistene.
Unnskyld.
Hør etter. Dette vet vi om infeksjonen.
VI ELSKER VITENSKAP
-Dion. -Ingen tegn til Brayden.
-Virker ikke som noen så hva som skjedde. -Heldig at vi ryddet opp før de våknet.
Jeg skulle sagt at Brayden har krefter.
Leit at vennen din var en demon.
Vi har vært gjennom mye, men Triangelet var sterkt.
Den usynlige jenta.
Tankeflytteren.
Admiral Utslettelse.
-Ok. Ja. -Han har fortjent det.
Tre blir én. Vi er sterkere sammen. Rettferdighetstriangelet!
-Der er du. -Tevin.
Brayden kom tilbake, men vi tok ham.
Vi må få deg hjem. Kom.
Hva, mamma?
Hva skjer?
Dion, moren din er syk.
-Hun ville ikke uroe deg. -La meg…
Ok.
Mamma?
Hvorfor sa du ingenting? Jeg kan helbrede henne.
Mamma, våkne.
Dion, trekk unna, vær så snill.
Dion, nei.
Jeg er eldre nå. Jeg kan helbrede deg.
Dion, stopp.
Mamma, vær så snill.
Nei, mamma. Er du…
Du kan ikke helbrede meg nå.
Nei.
Tekst: Anette Aardal