Сім'я. Це пророче слово.
Сім'я, у якій народжуєшся,прогнозує твоє майбутнє й твій шлях,
та ця приналежністьнесе з собою обов'язки.
Твій успіх – успіх твоєї сім'ї,
і з поразками так само.
Але який наш борг перед тими,з ким ми однієї крові?
Вищий за борг перед незнайомцеміз вулиці?
101 ІСТОРІЯ ВЕЛИКОГО БАЛЕТУ
Чи є межа цьому боргу?
Межа, за якою нам можна захищати себей не зважати на рідних?
Чи опинився Оуен Кейвпо той бік цієї межі?
Привіт. Як справи, дядьку Баґ?
Ну ось.
А пахнуть так, наче їм є що сказати.
-Купила всі зі списку?-Так.
Дякую.
А ця пахне інакше.
Я ходила у «Волден-Понд».
Мусила купити вживану.У бібліотеці її не було.
Ти завжди була кмітлива, Поп.
Ця пахне комерцією. Поверни її.
Що слухаєш?
Тебе.
Твій голос привертає увагу.
Як у твоєї мами.
Я хотіла піти на цвинтар провідати її.
-Підеш зі мною?-Ні.
Ми б купили квіти та поїхали тудидо закриття.
Ти так і робила, як була мала.
Що?
Бігла до мами після кожної сваркизі Шрівом.
Ти вже чув?
Голубина пошта. Надійніша за урядову.
-Що робитимеш?-Я?
А він що робитиме?
Нічого.
Коли Шрів дивиться на тебе, він бачитьне твою усмішку, не великі гарні очі.
Він бачить не свою дочку,а лише свої помилки.
Він про це все не думає.Тридцять років минуло.
Загримів у тюрму через тижденьпісля смерті твоєї мами.
Залишив тебе напризволяще.
Він цього не забув. Повір мені.Його це гризе.
ПРАВДУ МОВЛЯЧИ
СІМ'Я4 СЕРІЯ
Прийшла сюди наздогад.
Припини, Лейні.
Припини влаштовувати мені засідки.
Ти збиралася незабаром поїхати,нічого не кажучи?
Я тут не заради тебе.
Ти що, не розумієш?Тобі треба було це від мене почути?
Стривай. Як гадаєш, чому вонапризначила виконувачкою тебе?
Думаю, ми обидві знаємовідповідь на це.
Бо я гадаю, вона так зробила,щоб ти точно приїхала додому.
Хоч раз.
Я не хочу сваритися, Лейні.Боже, я нічого цього не хочу.
Тим гірше.
Я любила її так само, як і ти,а вона – мене.
-Я знаю.-Справді?
А ще я була з нею в машині,коли вона загинула.
Не хочу цього чути.
Ми висіли догори дригом,і нас намагалися витягти.
Враження було, наче минули години,а сказали, що лише 18 хвилин.
-Замовкни.-І я дивилася, як вона згасала,
а тоді вона просто...
померла.
Погасла просто в мене на очах.
Я цим на життя заробляю.
Допомагаю людям перейти до потойбіччя,мене знають за мою емпатію,
тож як це було жорстоко:бути затисненою ременем,
поки вона висіла там, помираючи?
Я була так близько,що відчувала тепло її тіла,
та торкнутися не могла,як не намагалася...
-Боже, Лейні.-Вона хотіла щось сказати,
та рот їй заливала кров,
і я уявлення не маю, що це було.
Чи я не заслуговую на те,щоб попрощатися?
Чи я не заслуговую на те, щоб...теж бути розпорядницею?
Це я тут залишилась, а не ти.
Лейні, облиш її!
Пробач.
Ось які ми удвох.
Ось якими ми завжди були.
Коли скінчимо зі справами Сюзан,я поїду, Лейні.
Коли жінка зраджує чоловікові,а тоді її коханця знаходять убитим,
звісно, у поле зору першимпотрапляє чоловік.
У цій історії та жінка – Мелані Кейв,а чоловік – Оуен Кейв.
У нього був мотив у найчистішій формі.
Та сам лише мотивне робить людину вбивцею.
Яким би переконливим не був мотив,алібі в нього було ще переконливіше.
Принаймні так ми думали.
Оуен Кейв, офіцер поліції, детектив,тієї ночі був на чергуванні.
Питання, чи не міг він цього зробити,мало б закінчитися, де почалося.
Згідно з журналами поліції...
СКАРГИ НА ШУМ
1-Й ВИКЛИК 911ПРИБУТТЯ 3:30
...Оуен Кейв виїхав на скаргуна шум о 3:30.
Після виїзду з місця порушення
Оуен зник аж до наступного записув журналі,
виклику з приводусімейного насильства о 4:44.
За ці 74 хвилини
Оуен Кейв міг залишити машинута повернутися до будинку Берманів.
Може, для того, щоб напасти наЧака Бермана, якого колись звав другом.
На чоловіка,який спав із його дружиною.
Чи це Оуен Кейв убив Чака Бермана?
Тільки двоє знали відповідь.
Напарник Оуена, Джордж Гатнер,був одним із них,
та він забрав цю таємницю в могилу.
Єдиний, кому ще відома правда, – Оуен.
І я вважаю, що його син Воррензаслуговує на те, щоб її почути.
Ну ж бо. Вставай. Джексе, вставай.
Ну ж бо, ледачий засранцю.
Гей, гей. Слідкуй за словами.
Привіт. Скучив? Га?
Ну ж бо, Джексе. Сидіти.
Ласкаво просимо, корешу.Приємно бачити тебе живим.
Ага. Приємно бути живим.
Мене поставили за старшого, коли типішов. Нагорі не так уже й погано.
Не звикай...
до собак.
З'являються і йдуть. Вони не наші.
Ну ж бо, Джексе. Сидіти.
Без образ, добре?
Хто хотів мене завалити?
Ти щось чув?
Нє.
Та я нашорошу вуха.
Гаразд.
Але не задарма.
Не так легко підслуховуватиі не попастися.
Я про тебе потурбуюся.
СОБАКИ ТА В'ЯЗНІ
74 ХВ ДІМ БЕРМАНА?КЕЙВ / ГАТНЕР?
Треба поговорити з двома свідками,які дзвонили на 911.
Спитати, чи вони не помітиличогось дивного в Оуені.
У нього було аж задосить часу,щоб дійти до Берманів між викликами.
-Пригальмуй, Поппі.-Не вважаєш, що він щось приховує?
Не знаю. Мабуть.Але це не означає, що він убив старого.
На патрулюванні багато різного роблять.
Це зізнання?
Просто кажу, що у Чака було багатофанів. Чимало з них трохи дурнуваті.
Непереконливо.
Ну й ще твій хлопець, Воррен.
Знаю, в твою теорію не вписується,та гадаю, він винен.
Гаразд.
Якщо я погоджусяз деякими твоїми припущеннями...
чи погодишся ти,що ті 74 хвилини підозрілі?
-Так.-Отак просто?
Ну я ж собі простий хлопець.
То ти не заперечуватимеш,щоб проїхатися поговорити зі свідками.
Колишній поліцейський став би в нагоді.
Гаразд. Я по тебе увечері заїду.
ДЕЗІРЕ
Що? Посварилися?
Пильнуй дорогу.
Типова Поппі. Не хочеш чогось бачити,значить, його немає.
Але Дезіре не краща за тебе.
Сам не знаєш, що плетеш.
Я тебе прошу.Я твоїх бачу частіше, ніж ти.
Що вона виробляла, коли ми розійшлися.
Ти втекла.Я мусив залишитися та розбиратися.
Саме тому ти за рік одружився?
Гей, у мене або пан, або пропав.
Але обоє бачимо, що з цього вийшло.
Скільки вже твоїй дочці?
Тріні 15 років.Найкмітливіша людина на світі.
Крім тебе.
Хоче поїхати у подорож,щоб подивитися на коледжі.
І кажу тобі, Поп,вона все спланувала до дрібниць.
Вирахувала час за кермом.Перельоти. Навіть ночівлі.
Але...
-Що,-Її матуся.
Не дає згоди на поїздку.
Це мене мучить, розумієш?
Я просто не хочу більшез нею боротися.
А повинен завжди хотіти боротися.За дочку.
Кара Ріос?
Так?
Мене звати Поппі Парнелл,я журналістка. Це мій помічник.
Маркус Кіллебрю.
Це надовго?
Ні, ми швиденько.
Ми просто намагаємось якомогабільше дізнатися про цього чоловіка.
Ми вважаємо, він приїхав на виклик 911до вашої квартири.
Вечір Геловіну. 1999-й рік.
Він був не у формі.
-Оуен Кейв?-Імені не пам'ятаю.
-Але пам'ятаю, що він мене кинув.-Кинув вас?
Пробув заледве дві хвилини,а тоді йому подзвонили.
-Пішов, як задзвонив телефон?-Так.
І наче розсердився.
Захопив напарника й пішов.
А про мене й забув.
Щиро вам дякую.
Дуже вдячні.
Нам так не вистачатиме Сюзан Карвер.Вона була душею нашої школи.
Елло, грайся так, щоб я тебе бачила.
Таке добре серце.
І дар дати кожному зрозуміти,що його почуто й побачено.
Коли я прибула до академії «Краун»,
Сюзан працювала тут уже років із сім,
та вона одразу прийняла менедо спільноти.
Я вдячна за можливістьпознайомитися з нею.
Я вдячна, що й вам випав шанспровести з нею час.
Я знаю, буде важкощодня обходитися без неї.
Ти привела дочку?
-Цей клаптик може стати місцем...-Стараюсь, як можу.
...куди ми приходитимемо,коли нам особливо її бракуватиме.
Вас двоє.
Ти хто така?
Я Джозі. Я сестра твоєї мами.
А ти хто така?
Я Елла Джозефін.
Привіт. Дуже приємно, Елло Джозефін.
Скажи: «Дуже приємно, тітонько Джозі».
Дуже приємно, тітонько Джозі.
Ти заміжня?
-Ні.-Життя прожито не марно.
-Ти – приклад нам усім.-Діти є?
Ми ніколи тебе не забудемо.
Ні.
Клас міс Карвер заспіває піснюна її честь,
перш ніж ми посадимо дерево.
Я хочу запросити рідних Сюзан,щоб розпочати церемонію.
Ідеш з нами?
Мама дзвонила.
Вона весь світ у руках тримає,
-Вона весь світ...-Дівчата! Пора додому.
Ні, Лейні, не йди!
Воррене! Пусти!
Джозі? Тітонько Джозі?
-І вітер, і дощ-Тітонько Джозі?
У руках тримає...
Прийдеш до нас на обід?
І вітер, і дощУ руках тримає,
Ми були б раді.
Вона весь світ у руках тримає...
Ви з Оуеном посварилисяу день смерті Чака?
Ні.
Ви певні?
Оуену подзвонили, і це його засмутило.Намагаюся дізнатися, хто то був.
Оуен Чака не вбивав, Поппі.
Він помилково, але щиро вірить,що це зробив Воррен.
Він би не зруйнував нашої сім'ї.
У цьому випадку він би...
Я відвезу вас до лікарні.
Стій.
Сюди.
Стояти.
Брате.
Усе гаразд?
Ти мені скажи.
Я тут спробував дещо рознюхати.
І хто ж тобі дозволив?
Ставити запитання природно.
Природно хотіти відповідей.
Та неприродно не слухатися наказів.
То що мені робити?
Тинятися беззахисним, не знаючи,хто намагався мене вбити?
Нападнику відмовлятьу достроковому звільненні.
Він уже ніколине порушить правила. Ніколи.
Але й ти теж.
Розумієш, чому я тебе стримую?
Рятуєш мою душу?
Та хай вона западеться. Мені насрати.
Та коли ти встряєш у бійку,нам посилюють режим.
Тебе штрикають – посилюють режим.
Це лайно впливає на мій бізнес.
Я не можу цього дозволити.
Зрозуміло?
З тобою все гаразд?
-Ось.-Тепер так.
Вона не одразу прийде до тями.
Ясно. Я з нею побуду.
Мелані?
Ви ж знаєте, це нічого,якщо ви тоді посварилися.
Вас ніхто не звинувачує.
Якщо Оуен розлютивсяі через це чогось накоїв...
усе це – лише його провина.
Ви не винні, що подзвонили.
Знаю.
Через що сталася сварка?
Я подзвонила...
Сказала, що кидаю його.
Ви сказали Оуену, що кидаєте його?
Оуен так розлютився. Він був такий...
Він...
Я так стомилася.
Гаразд.
І ми не на тій парковці.
Сонце сідає,а ми не схотіли повертатися у парк.
Так. Ага, я бачила знак,що там ведмеді.
Я дуже злякалася.
Ведмеді бігають швидко.
-Так і є.-Ага.
-Кулею.-Ми вирішили зловити машину.
Здається, нас підібралиаж десь за годину?
-Відважна пара.-Так.
А дружина весь час залицяласьдо нього.
-Ти щоразу це кажеш. Аж ніяк.-Залицялась.
Мамо, мені треба в туалет.
Допомога не потрібна?
Потрібна компанія.
Що ж, у такому разіми скоро повернемось.
Так.
Вибач, що ми тут увесь вечіртеревенимо.
Ні, все гаразд. Справді. Було приємно.
Трохи зменшує напругу.
Так. Тобі, мабуть, це видається дивним.
Трохи.
Хай там як, а Лейні тебе бракувало.
Лейні, облиш її!
Ти ще прийдеш до нас, тітонько Джозі?Ти мені подобаєшся.
Ти теж мені подобаєшся.
Якби ж ти була тут, коли я народилася.
Мені, мабуть, час іти.
Завтра важкий день.
Що ж... Побачимось на службі. Дякую.
Джозі. Джозі, стривай. Стривай.
Знаєш, про що я увесь час думаю,відколи приїхала?
Про твоє обличчя...
і його вираз, коли я прокинулась,
а ти притисла подушку до мого,аж я не могла дихати.
-Ти намагалася мене вбити.-Ні.
Тітці Сюзан довелося тебе відтягти.
Ні, я знаю, але...
Тоді я була, мов відкрита рана.Це правда.
У мене тоді боліла кожна клітинка.Усе мене дратувало.
Я знаю, це нелогічно,
та мені треба було,щоб ти відчула те, що й я.
Розумієш? Мені треба було,щоб ти відчула ті біль та паніку.
Я так занурилась у це, і...
Я не намагалася тебе вбити, Джозі.
Я намагалася вбити себе.
Але зараз я контролюю своє життя.
Алло?
Ні, я розумію.
І саме тому вважаю, що мені кращепоїхати одразу після похорону.
Ми проведемо цей час разом, а тоді...
Що?
Наче ти сама не розумієш.Лейні, прошу, я знаю, що розумієш.
Я знаю, що ти відчуваєш, як те саме злознову підкрадається до нашої сім'ї.
Це просто...
-Агов.-Дай нам хвилинку.
Твою маму заарештували.
-Що?-За злом і проникнення.
Знову це.
Нове улюблене місце?
Не хочу змарнувати й сантиметрацього чудового будинку.
Так.
Усе гаразд?
Звісно.
Не хочеш поговоритипро той вечір у в'язниці?
Ще ні.
Ти нікого не уникаєш, крім батька.
Мені потрібен час.
Шрів позначив межу, люба.
Жоден із членів моєї родини
не напав би на іншого її члена.
-«Напав» – різке слово.-Саме так.
Ось різниця між тим,як ріс ти і як росла я.
Не можна прикидатися,що цього не було. Яка з цього користь?
Гаразд, розкажи мені про свій план.
Не обов'язково ускладнювати.
Там завжди все непросто.
Мій батько хворий.
Він себе не тямить. Не знав, що чинить.
То відведи його до лікаря.Хай його огляне. Усе стане ясно.
Уже час. Треба щось робити.
Я намагаюся вмовити всіх на це.
Ні. Не тягни.
Якщо він настільки не при собі,що здіймає руку на рідну дочку
при її чоловікові...
Ні.
Я хочу, щоб його оглянулидо кінця тижня.
Інакше я готовий оформитиобмежувальний ордер.
Я вже все заповнив.Залишається тільки піти до судді.
-Ти серйозно?-Абсолютно.
Послухай, люба,я перетягну цих твоїх селюків
у наше століття,чого б це мені не вартувало.
ЖУРНАЛ ПОЛІЦІЇ МЕНЛО-ПАРКА
Другий виклик 911 в Оуена Кейва,таємнича жінка о 4:44?
Кармела Айзекс. Немає.
2-Й ВИКЛИК 911ПРИБУТТЯ 4:44
Її не існує?
Перевірила базу водіїв, записи поліції,свідоцтва про смерть, психлікарні.
Не лише в Каліфорнії,а й по всій країні.
Від грудня 1999-гопро неї ніяких згадок.
Вона подзвонила з приводусімейного насильства.
Колись я готувала добірку для «Таймс»про епідемію сімейного насильства.
Жертви часто змінюють імена,щоб утекти від кривдників.
Я вже.Зміни імен – публічна інформація.
Хіба що вона засекреченана прохання жертви.
Спитаю, чи Маркус не можепотягти за ниточки.
Добра ідея. Бувай.
То як ти це зробив?
Знаєш, усі хотіли би знати.
Серйозно, як ти знайшовнашого втраченого свідка?
Попросив клерка,з яким ми разом працювали.
Він усе ще на службі?
Вона.
Ясно.
Могла б не лишати мене тут на ніч.
Прийшла, коли змогла. Гей.
Чому ти ходила до старого дому?Що ти там робила?
Згадувала дні минулого.
Не знаю, що ти робиш,але ти мусиш припинити. Зрозуміло?
-Що б це не було. Припини.-Ти мала б бути вдячною.
Я не заради себе туди пішла,а заради тебе й твоєї сестри.
Господи Ісусе.
Ти вже знайшла Джозі?
Ні.
Спробуй не потрапити в тюрмудо похорону Сюзан, прошу.
Пішла Сюзан на хрін.
Слухай, я лише намагаюся довести,що мене підставили.
Я не доганяю,чого якійсь чорній на тебе не насрати.
Ти нам не все кажеш?
Вона розкаже у своїй передачі,як тебе штрикнули?
Може, люди почнуть слати тобі тортики,щоб утішити.
Знаєш що?
Якщо будеш чемний, Дайсоне,
я можу попросити її в наступному сезонізробити передачу про тебе,
і вона переконає всіх на світі,
що це не ти на камерувистрелив у голову тій старій.
Як тобі таке?
Хлопці.
Двоє мексиканців говорили про тебепо дорозі сюди.
Я у школі вчив іспанську. Усе зрозумів.
І що? Хто це був?
Він сказав, що візьме пістолет,повернеться та вб'є мене.
-Хто?-Мій батько.
Я подзвонила в поліцію.Вони приїхали дуже швидко.
Лише один чоловік. Детектив.
Це був він?
Наче схожий.
Можете щось про нього розповісти?
Він був дуже добрий. Професіонал.Намагався допомогти.
Та він був... збуджений?
Дуже пітнів, хоча тоді був жовтень.Спеки не було.
Сказав, що вечір випавдовгий та важкий.
Я не знала, що це означало,аж до наступного дня.
І що це означало?
Вранці я помітила червоні плямипо всьому килиму.
Почала чистити і зрозуміла, що то кров.
Детектив Кейв приїхав до вас додомуо 4:44 в закривавлених черевиках?
-Так.-Ви певні?
Так. Ми мусили змінити килими.
Ну ж бо!
Кейв. Коли?
Але як?
Що тобі тепер робити?
Повернутися в часіі зробити все правильно.
Оуене, хто це був?
Та нічого.
Більше не було де сховатися?
Тут кондиціонер.
І що?
Хочу, щоб ти виразно сказав це уголос:«Поппі, ти мала рацію».
Скажу, коли це стане дійсністю.Але одне таки правда.
Цей гівнюк щохвилиниздається ще більше винним.
Я ніколи не повертавсяу закривавлених черевиках.
А я працював у поліції Окленда.
Він наляканий. Сподіваюся, до всирачки.
Оцей вираз твого обличчявійну б міг виграти.
То що тепер? Святкуємо чи як?
Авжеж. Де? Не в «Ноку».
Скільки ти ще уникатимеш сестри?
-Пішли вони всі до біса.-Чорт забирай. Що сталося?
-Облиш.-Оце вже ні. Розказуй.
-Облиш.-Чому?
Бо я так сказала.
А знаєш, я пам'ятаю цей тон.Ти ним славилася.
Ти сам був винен.
Але ж тоді, коли ми з тобою були разом,
я славився тим,що чхати хотів на цей тон.
Тож кажи.
Я наче в облозі зусібіч.
Ти ж чув про погром у барі, так?
Так, я про це чув.
Це все пов'язане.
Оуен спустив на нас своїх зарізяк,і все вийшло з-під контролю.
Сайді заарештувализа сміховинним ордером. Принизили її.
Тато так розлютився.
Схопив мене за горло.
Що?
Мені бракує слів.А слова у мене завжди є.
Як він на мене дивився...
Послухай.
Не можна боятисяпогляду батькових очей,
а ще не можна дозволятиякомусь брудному копу
заважати тобі помиритися з родиною.
Тобто всього ти, може, й не виправиш,але спробувати треба.
Як би це не виглядало.
Кіроґо, щось негаразд із Джексом.
Хто доглядав його замість мене?
Усі по черзі.
Що ж, хтось нагодував йогочимось недозволеним.
Підійди. Поглянь.
Знаю, це ти мене штрикнув, сучий сину.
Ні, друже, клянуся.
Скажи мені, чому.
Ти не так зрозумів.
Мене найняли, ясно? Будь ласка.
-Херня.-Кажу тобі.
Мою дівчину взяли за наркотики.Мого сина забрали б.
Він усе владнав.
Мені потрібне ім'я.
Той коп, що до тебе приходив.
Агов! Заберіть його від мене!
РАЗОМ НАВЧАЄМОСЯ І ЗМІНЮЄМО ЖИТТЯ
Фу, Джексе, фу!
Заберіть його!
Так утомилася триматися,
Усе прозоре, мов кришталь,
Межа вже близько,
Я можу лише дихати, о так.
Люблю цю пісню. Така пристрасна.
Вона тобі нізащо не дасть, Гербі,тож припини.
-Привіт.-Привіт.
Не зараз. Давай я щось приготую,ти прийдеш, і ми троє собі...
Можемо поговорити?
Ти можеш.
Гаразд.
Мені шкода, що тебе отак загребли.
Шкода, що офіцеритак із тобою повелися.
Мені шкода, що вони тебе осоромили.
Мені шкода, що тобі доведетьсяз цим жити. Це неправильно.
Шкодуєш, що ті офіцери так вчинили.
-А ти тут до чого?-Ще зарано.
У цій родині ми їх офіцерамине називаємо.
Тим паче вони намагалися закритимій бар через тебе.
Я сама, тату. Все гаразд.
То що я повинна сказати? «Усе добре»?«Між нами все гаразд»?
-Мені збрехати?-Хочу це виправити.
Мене роздягли й обшукали через штрафиза паркування. Як це виправити?
Ти прибереш моє фото з картотеки?
Чи поясниш у мене на роботі,чому я пропустила зміну?
Ти знаєш, що мені дали умовний термін?
-Сайді...-Не треба.
Я не сваритися прийшла.
Присягаюся, сестричко.
Гаразд.
Я знаю, тату, ти на мене сердитий,і це зрозуміло.
-Але й я на тебе сердита.-Ти?
Знаєш що, тату? Я тебе пожалію,бо знаю, що тобі потрібна допомога.
Мій батько ніколи не зробив би менітого, що тоді зробив ти.
Корнішони, грильована цибуля,картопля фрі. Чудово. Дякую.
Знаю, вони поводяться,наче все нормально,
у моїй присутності.
Та вони слухають той подкаст, правда?
Я не думаю, що це вплинулона чиюсь роботу, сер.
Просто хочу, щоб ви знали: те, що кажета баба Парнелл, лише припущення.
Це дурня.
Я розумію.
Седросе, замовлення готове.
Ненавиджу нещирі надгробні промови.
Де змальовують святих людей,
які віддають усі гроші на доброчинністьта ніколи й пошепки не вилаялись.
Тож...
для мене було важливоне піти з цього помосту,
не сказавши, що моя тітка Сюзандуже любила міцні слівця.
Це вона любила: гарненько вилаятись.
Коли я була молодша...
іноді я почувалась ув'язненоюу власній голові.
Наче мій мозок був лабіринтомбез виходу,
і саме Сюзан допомогла менівийти назовні.
І я точно знаю, що не стояла б тут,якби не вона, тож...
я просто хотіла їй за це подякувати.
Якщо хтось хоче поділитися спогадами...
-Це було бездоганно.-...чи побажаннями,
Ти повинна щось сказати.
прошу, вийдіть та зробіть це.
Я така рада, що ти тут.Навіть якщо ненадовго.
Твоя мати прийшла.
Господи, п'яна як чіп.
Ти ж казала, що вона не прийде.
Алексе. Будь ласка.
-Ерін...-Ні. Мені теж можна посумувати!
Як дві краплі води. Тільки подивіться.
Ти осоромишся. Тобі слід піти.
Та ну?
Я осоромлюся, Жожо?
Вибач.
Сюзан була моєю молодшою сестрою,і ми ніколи не ладнали.
І смак у неї був поганий.
Я їй казала.
З цими її шпилькамиз бюджетної крамниці,
плетеними светрами...
Лише в одному дійшли згоди:в питанні моїх дочок.
Віддам їй належне.
Коли вони були немовлятами,вона допомагала мені ночами.
Вона тримала одну дитину, я – іншу.
Ми колихали їх і співали.
Мені все одно, куди ти йдеш,
Я знищила свій світІ знищила свій час.
То куди мені йти? Що я бачу?
Бачу, як люди за мною женуться.
Тож куди ти йдеш...
ТРЕБА ПОГОВОРИТИ
ВИ ПРИЇХАЛИ НА 518 ФОНТАНА-ДРАЙВУ ЗАКРИВАВЛЕНИХ ЧЕРЕВИКАХ.
ТОГО ВЕЧОРА, КОЛИ ВБИЛИ ЧАКА.
Якщо житиму надто довго, боюсь померти,
Тож я піду за тобою, куди б ти не йшла,
Якщо ти все ще простягнеш мені руку.
Ми чужі на нашому шляху,
Нас не двоє, ми одне ціле.