Odbacuje svoje presađeno srce.
Univerzitetska ju je strpala u limuzinu...
Provezli kroz grad... -I ostavili na našim stepenicama. -Čini da se
osjećaš toplo i prijatno iznutra, zar ne?
Gđo. Haris? Mak Gudvin, stručni direktor.
Jesu li vam rekli zašto vas prebacuju u Nju Amsterdam?
Kazali su da ste bolje opremljeni
da se pobrinete za moje potrebe.
Nešto nije u redu? -Lagali su vam.
Odbacujete vaše novo srce.
Kada su shvatili da ništa više ne mogu uraditi,
prebacili su vas ovamo.
Zašto su to... uradili?
Da zadrže niskom stopu mortaliteta.
Znači...
poslali su me... ovdje da umrem?
Karen, mogu li te posuditi malo? -Maks, drago mi je da si došao.
Rekli smo tačno u 8:30.
Podsjetila bih tvog pomoćnika, ali ga još nemaš.
To mi je na listi. -Ozi, ovo je naš vrlo zauzeti stručni direktor...
Zdravo. -Maks Gudvin. -Drago mi je.
Ozi Kob je obećao 5 miliona...
5. -U narednom tromjesječju. -Šta mogu reći? Volim da dajem.
Hvala. Izvinite nas. Ovuda... samo pođi sa mnom.
Shvataš da pokušavam finansirati tvoju bolnicu.
Da, Univerzitetska je upravo ostavila pacijenta
na našim vratima... Par dana, ako ne i sati,
prije nego će umrijeti. Znaš zašto? Jer uljepšavaju
svoje brojke, dobro? Neće umrijeti kod njih,
i umrijet će kod nas. I ona nije jedina.
Postoje još takvih. -Naravno da postoji Maks.
Svaka bolnica ostavlja pacijente. Čak i Nju Amsterdam.
Izvinite zbog ovoga.
Fixed by: BOTANICMAN
Da, slušam, Gladis, očito. To je Salem, na pianu je. Samo...
Tata, trebalo bi da me slušaš.
Znaš šta? Čekaj... dobro. Ne, ako je već na 51/50 onda ne, ne može.
To je veliko ne. -Tata! -Da, dušo,
zvučiš sjajno. Samo nastavi, hoćeš li?
Ne, to je ono što govorim. Salem, dušo!
Da pokušaš malo tiše, dobro?
U pitanju je glavobolja i pitanje pravila.
Namaste, Ela. -Dobro jutro.
Pitao sam se hoćeš li se ikad probuditi.
Ovo je dosta stvari.
Samo... trebam kornfleks.
Ne, ne pakovane žitarice. Ne u ovoj kući.
Samo svježa, zdrava hrana za tebe i bebu.
Punjene parate,
malo surutke. Još malo.
Da.
Došla si malo kasno sinoć.
Bilo je 9:00. -9:07, manje ili više.
Ne moraš me čekati.
Ne bih morao da dolaziš ranije.
Sada, o prljavom posuđu.
Moram na posao. -Već? -Da, oprosti. -Dobro.
Ela, čekaj malo.
Ne zaboravi ovo. -Šta je unutra?
Tvoj ručak. Svježe spremljena indijska hrana.
Sačekaj dok ne probaš moju specijalnu samozu.
Hvala ti. -Namaste, Eladži.
Dr Duarte. Nisam očekivao da vas čujem ovako brzo.
Kako je u San Francisku? -Saznat ćeš brzo Flojde.
Voljeli bi ti zvanično ponuditi poziciju
šefa kardiotorakalne hirurgije
u Jerba Buena bolnici.
To je... -Odlična vijest, nadam se. -Da, ja...
Jeste. Prije nego pristanem, htio bih raščistiti neke stvari ovdje.
Mogu li dobiti par dana? -Naravno. Par dana.
Pričat ćemo uskoro.
Maks! -Jesi li znala da je Nju Amsterdam prebacio preko 30 pacijenata
u komunalni sistem hospicija u zadnjih šest mjeseci?
To je mnogo. -30 za zadnjih šest mjeseci.
Nije samo mnogo, strašno je. -Slažem se. Apsolutno strašno.
Ali mi treba da se prešaltaš na minutu.
Da, kako mogu pomoći? -Trebam te da odobriš moj uređaj za brahiterapiju.
Kako mogu ne-pomoći? -Tačno. -Zašto bih to uradio?
Jer Kastro ne odobrava. Zahtjev nikad neće doći do tebe.
Sjećam se iskrenog razgovora kako ću ti davati podršku.
Možeš, ali ovo izgleda kao da idem preko Kastro.
Hoće li pomoći pacijentima? -Da. -U okviru je budžeta?
Da... -Hoće li učiniti bolnicu boljom? -Naravno.
Ali da održiš mir između Kastro i mene, ne mogu te imati...
da me favorizuješ. -Favorizujem te.
Dobro, drži to za sebe. -Reci Kastro da favorizujem naše pacijente.
Maks, ne... -Ako ima problem sa tim, reci joj da dođe do mene.
Gdje ideš?
Hvala što ste izabrali Bel Gardens hospicij.
Zdravo, izvinite. -Posjete nisu
za još 30 minuta. -Ne, nisam u posjeti.
Dobro. Prihvat je dole niz hodnik.
Nisam tu ni da ostavljam ikoga.
Zapravo... izvinite... Ovdje sam da pokupim.
Oprostite, šta? -Žao mi je što
ste greškom dobili neke od pacijenata Nju Amsterdama
i ovdje sam da ih vratim nazad.
Koje pacijente?
Sve njih.
Nju Amsterdam je iznevjerio naše pacijente na kraju njihovih života.
Brinemo za njih do njihovih zadnjih dana i onda,
kada liječenje više nije opcija, ostavljamo ih.
Prepuštamo ih preopterećenim sistemima...
Hospicijama, staračkim domovima, porodicama.
Tako briga o umirućim ne bi trebala izgledati.
Tako da ćemo to danas promjeniti.
Dobrodošli... izvinite... u palijativni centar Nju Amsterdama.
U mom hodniku?
Radim na tome. Svaki ljekar će dobiti pacijenta
i bit će sa vama do kraja.
Šta je sa našim trenutnim pacijentima?
Oslanjajte se na stažiste i specijalizante.
Hoću ovdje vašu punu pažnju danas.
Oni su svi palijativni, kakvo liječenje da im ponudimo?
Nema liječenja. Ovo je u vezi njege, dobro?
Hoću da pričate sa njima, shvatite šta im treba i postarate se da to dobiju.
Šta je sa troškovima? Ko ovo pokriva? Mi?
Ne znam, ali ću riješiti. Ovo je za tebe.
Znači mi... možemo uraditi bilo šta?
Bilo šta. Samo im dajte dobru smrt.
U redu?
Piter.
Piter, zdravo. Zdravo. Ja sam dr From.
Ja sam, Ignatius ili Igi. Dr Igi. Drigi.
Bilo koja kombinacija je u redu.
Ovdje sam da se pobrinem za tebe, dobro?
Ja sam dr Kapur i brinuću se za vas danas.
Vidim da imate sklerodermu nekoliko godina,
ali su vam prije dva mjeseca počeli otkazivati organi.
Da. Bit ću mrtva za par dana.
Dr Meredit? -Zik je u redu.
Ja sam dr Šarp. Šta mogu učiniti da se osjećate prijatnije?
Prijatnije? Umirem.
Adel Ajzenbaum?
Ja sam Maks i ovdje sam da vam bude prijatno.
Spustila bih vaša očekivanja. -Dobro.
Imam sjajnu ideju.
Dat ćemo vam živo bdijenje. -Bdijenje?
Da dozvolimo vašoj porodici i rodbini
da se okupe i proslave vaš život
dok ste još ovdje da proslavite sa njima.
Jok. -"Jok"?
Imat ću živo bdijenje nad mojim mrtvim tijelom.
Moja majka je bila pacijent Univerzitetske preko deceniju.
Rodit ću dijete tamo. I samo su je izbacili, kao, kao...
Morate nešto uraditi.
Morate je spasiti.
Ne, ne, gđo. Šipli, ne mogu to uraditi. Niko to ne može.
Kasna faza leukemije dolazi sa brojnim fizičkim tegobama
koje mogu prelazni proces učiniti... izazovnim.
I gdje tačno prelazim, šta bi rekli?
Vjerujem kako to zavisi.
U šta vjerujete?
U brojeve. -Vi ste doktor matematike?
Bio sam profesor 25 godina.
Šta vas je privuklo matematici?
Izvjesnost.
Ali ovo...
sa čim se sada suočavam je... neshvatljivo.
Nepoznato je.
Valjda smrt ne može biti riješena kao jednačina.
A ipak je smrt izvjesna.
Stvarno želite da mi pomognete? Riješite to.
Ja... -U redu je. Šta... šta je bilo?
Ja...
Želim da vidim mog oca. -Vašeg oca? U redu.
Da. -Dobro, mogu to uraditi.
Mogu to srediti. Je li u gradu?
Ne znam. Nismo pričali...
Nismo pričali... 12 godina.
U redu.
Nema opravdanja za ono što se desilo, u redu?
Ali vaša majka je sada ovdje i uradit ćemo sve
da joj bude prijatno, u redu?
Trebate učiniti više od toga.
Morate učiniti da joj bude bolje. -Gđo. Šipli...
Loši ste kao i Univerzitetska. Samo ste digli ruke od nje.
Šta je ovo mjesto ako je ne možete spasiti...
Blum, malo pomoći, molim te.
Regina? -Vodenjak joj je pukao.
Je li prerano? Samo 34 nedelje. -Ne, ne, u redu je.
U bezbjednoj zoni ste. Ovo vam je prevremeni, u redu?
Bit ću dobro mama. -Nadala sam se da ću poroditi bebu danas.
Hoću li... stvarno vidjeti
moje unuče?
Adenokarcinom 4. stepena.
Valjda su bili u pravu za pušenje.
Daju mi četiri do šest nedelja.
Šta ste radili prije...
Umiranja? Radila za gradsko vijeće u Jonkersu.
Primala sam sve te bijesne pozive.
Vaš pločnik ima pukotinu?
Stari strujni vodovi padaju u vaše nevene?
Bila sam umirujući glas na drugoj strani linije. -Maks!
Trebam pomoć sa vrlo važnim donatorom... -Zaposleni ste. -Za šta?
Preplavio si hodnike sa već otpuštenim pacijentima?
Karen, drago mi što si ovdje. Hoću da upoznaš mog novog pomoćnika,
Adel Ajzenbaum. Veoma, veoma vješta
i sa jako puno iskustva.
Sretna sam da pomognem.
Odlično. Sada pođi gore sa mnom
dok još imam Ozija na udici. -Znaš šta, volio bih to, ali...
Nažalost,
raspored dr Gudvina je malo skučen.
Mora sve smjestiti
prije nego ljudi počnu umirati u hodnicima.
Usput, dopadaju mi se ti nokti.
Ali čim dr Gudvin sredi ovaj haos
javit će vam se.
Dopada mi se. Nadam se da će ostati.
Tu sam privremeno. -Vidjet ćemo za to.
Sada nađi bolje mjesto za ove pacijente. -Radim na tome, šefe.
Možda sa novim slojem boje?
Nemoj da dam otkaz prije nego umrem.
Ovo bi moglo biti dobro.
Pazi, dobro, trenutak... dobro, idemo.
Ne. -Da, ne.
Evo nas.
Ovaj sprat nije korišten, godinama.
Oprosti, pazi na... šta god je ovo.
Ne znam čak ni šta je u toj sobi.
Kada se oprema dole polomi ili izgubi svoju funkciju,
završava ovdje.
Čak smo ovo počeli zvati "Groblje".
Moj Bože. -Znam. Savršeno.
Dobrodošli u "Groblje". Promjenit ćemo ime.
Ovo će biti centar našeg novog palijativnog krila.
Bit će mjesto koje ćete nazvati svojim.
Znate, vaše vlastito... vaše vlastite sobe. Vaš prostor.
pa provjerite i nađite mjesto
koje vam odgovara, gdje god želite.
Gdje god vas privuče, samo...
Pa... šta misliš?
Mislim da izgleda kao bolnica.
Nisu baš zvona odobravanja, ali... -Ne povlačimo naše udarce
na sastancima gradskog vijeća Jonkersa.
Dobro, samo tražim prijatno mjesto
za ljude koji... -Su otegli papke?
Da. -Niko ovdje ne želi da umre, Maks.
Kada saznaš da ti se preostalo vrijeme
na ovoj velikoj plavoj kugli skratilo,
počneš gledati na stvari pomalo drugačije.
Zapravo to mogu shvatiti.
Onda pogledaj okolo.
Ne želimo mjesto za umiranje.
Želimo mjesto da živimo.
I ko do đavola želi živjeti u bolnici?
Igi... -Zdravo.
Zdravo. Možemo li zamjeniti pacijente?
Nema šanse, ne. Previše sam uložio u ovog tipa.
On je sin crna-ovca koji se pokušava povezati
sa svojim emocionalno nedostupnim ocem,
što me ni na koji način ne podsjeća na moju porodicu.
Šta, kakav je tvoj? -Moj je tražio da riješim
značenje univerzuma. Vidiš?
Kako se tačno to treba uraditi?
Psilocibin je zapravo pokazao obećavajuće rezultate
u pomaganju ljudima sa egzinstencijalnim krizama. Umiranjem.
Hoćeš da mu dam halucinogene gljive? -Ako dobiješ dozvolu da oprobaš,
savršeno je legalno. Za razliku od, recimo heroina.
Zaveži. -Dobro.
I hvala ti, razmotrit ću to. -Nema na čemu. -Igi,
moramo zamijeniti pacijente.
Šta se ovdje dešava? Ne. Nema trampe. -Ova Debra Kiting
je nerazumna žena. Rekao sam da joj hoću dati
divno bdijenje. Znaš šta je rekla?
Ne. -Tako je. "Ne."
Želio sam dati mojoj ženi bdijenje za života.
Ali Debra odbija i ne znam zašto.
Jesi li je pitao? -Ne. -Znaš, mudar čovjek
tvoje visine jednom mi je rekao kako je slušanje
veoma efektivno sredstvo u saznanju zašto ljudi misle to što misle.
Da, da, znam. Trenutak. Odakle si to dobio?
Tamo je prava gozba. Ali ne brini, nisu dobre kao tvoje.
Psilocibin se koristi u protokolima umirućih
širom zemlje. -Nije mi prijatno
odobriti to u mom odjeljenju. -"Pravo na probu" dozvoljava širok
raspon u tretiranju terminalnih. Da samo upoznaš Zika...
Ne dodajem više goriva čitavoj toj "Heroinska jazbina Helen" stvari
dozvoljavajući primjenu "magičnih".
U mikro-dozama i bit će pažljivo nadgledano. -Neće se desiti.
Ali slobodno idi preko mene i trči Maksu,
jer to sada tako ide, tačno?
Oprostite mi Debra.
Do vas je kako će narednih par dana proći,
i ovdje sam da samo slušam.
Hvala vam.
Dobro,
slušam, ali ne čujem ništa.
Šta se ima za reći? -Toliko toga.
Ne samo za vas, već za vaše prijatelje i rodbinu.
Oprostite, ovdje sam samo da slušam. Oprostite.
Nisam vidjela nikoga otkad su stvari krenule loše.
Samo želim biti sama.
Čak sam poklonila i Beverli.
Beverli? -Mog koker španijela.
Pa zašto želite da ovo uradite sami?
Ne želim dijeliti ovo ni sa kim.
Držala sam osjećanja za sebe čitavog života.
Zašto bi moja smrt bila drugačija?
Samo bi uznemirilo ljude ako me vide ovakvu.
Znači ne želite bdijenje za života
jer pokušavate da zaštitite druge ljude? -Da.
Sada razumijem Debra.
Znam tačno šta vam treba.
Bdijenje za života. -Šta?
Ne, ne želim ga. -Slušam vaše riječi,
i čujem vas jasno i glasno.
Ne, rekla sam da ne želim...
Debra, svidjet će vam se.
...bdijenje za života.
Hvala ti.
Piter.
Piter, došao je otac da te vidi.
Zdravo.
Mrzim te.
Uvijek sam te mrzio.
Evo nas. -Šta se desilo?
Neko se malo poskliznuo i pao u porodilištu.
Bila sam malo uzbuđena.
Mislila sam da mogu... stajati uz Reginin krevet.
Pustite da pogledam.
Da, to je pravi udarac.
Najbolje da stavim par šavova. -Dobro sam. -Da budemo sigurni.
Hoću se vratiti gore.
Ne želim propustiti moje unuče. -Treba mi samo minuta.
Dr Blum, u trenutku sam u mom životu gdje
svaka minuta... znači.
Dobro, makar mi dozvolite da stavim neke zavoje za put, u redu?
Uvijek sam sanjala
o tome da budem baka...
Da razmazim moje unuke ljubavlju.
Stvarno sam mislila... da ću imati više vremena.
Marian?
M-Marian? -Dobro, dobro.
Digni joj noge. U redu.
Nema pulsa. -Srčani zastoj. Uzmi defibrilator.
Šta to radiš? -Ona je DNR (ne oživljavati).
Ti... ne možeš biti ozbiljan. -Ne ne, ne.
Moramo je pustiti.
Za dvije sekunde joj mogu povratiti disanje.
Loren, jasno je izrazila želje.
Njene želje su da vidi svoje unuče!
Ali to je bilo prije minut u razgovoru.
Pravni i obavezujući izbor koji je donijela
je bez šokova, bez intervencije. Vidi, to joj je u kartonu.
Da je sada budna, povukla bi DNR i znaš to.
Ali nije budna. -Zato jer se svađamo
umjesto da je pokušamo oživjeti! -Loren, ako takneš Marian,
kršiš njena prava. Trebaš je pustiti da na miru ode.
Ovamo, ne, ona je DNR.
Loren! Šta to radiš?
Neka neko donese kolica ovamo! -Prestani!
Treba mi MP. Hajde Marian.
Uživaj u putovanju doco.
Ako dr Šarp misli da će ovo pomoći,
gora je od mene.
Ovo ostaje između nas.
I hvala ti. -Na čemu?
Nisam ni bio ovdje.
Moraš mi vratiti prije festivala.
Svi, pažnja. Oprostite što prekidam.
Skorije mi je predočeno
da ovo izgleda kao bolnica.
Pa bih želio da upoznate nove terapeute i socijalne radnike,
koji su svi obučeni za palijativnu njegu.
Takođe sam zaposlio neke akupunkturiste
i instruktora za jogu, masažera,
i zadnje, ali ne manje važno volio bih da upoznate
Trinketa i Cici!
Oni će biti sa vama i zabavite se, pa bez daljeg odlaganja,
bih želio da upoznate novo osoblje "Groblja" sa punim radnim vremenom.
I zbilja moramo promjeniti to ime.
Impresionirana sam. -Nije loše, zar ne?
Ali kao što smo govorili u vijeću Jonkersa,
kako ćeš do đavola platiti za ovo?
Radim na tome.
Kako ti se svidio ručak koji sam ti pripremnio?
Bio je dobar, svidio mi se, hvala ti.
Šta ti je bilo najbolje?
Ovčija samoza? -Da, definitivno.
Unutra su bile samoze sa povrćem. Kako si mogla dati hranu
koju sam napravio za tebe?
Bilo je previše. -Dobro, spremat ću manji obrok.
Ne, nisam to mislila. Mislim, znam da sam tražila pomoć,
ali me gušiš.
Samo sam pokušavao pomoći. -Znam i žao mi je,
ali mi ne treba takva pomoć.
Nerviraš me. -To je ono što porodice rade.
Hvala. -Hvala. -Samo... ako će ovo raditi,
samo treba da imamo neke granice.
Granice? Kakve granice?
Za početak, ne možeš me hraniti sa pet jela
za svaki obrok. Znam da možda ti to tako radiš, ali ne želim to tako.
Želim jesti ono što želim jesti.
Dobro. Pa...
Ako je to ono što osjećaš.
Vidimo se kod kuće. -Nemoj čekati.
Dobrodošli u Pain de Viu.
Kako se držite?
I dalje mi iz glave ne izlaze njegove riječi.
Ne mislim da će ikada. -Da.
Znate, ja...
Rekao sam te riječi mom ocu.
Mrzio sam mog oca.
Mrzio sam ga.
Ali nikad nisam prestao da ga volim. Nikad.
I stalo mi je do onoga što misli o meni.
Stvarno jeste.
Kao što je Piteru stalo do onoga što mislite o njemu.
Cijenim ono što pokušavate ovdje, ali nikad nisam tamo bio za njega.
Tražio vas je.
Njegova samrtna želja je bila da vas vidi.
I da, bilo je ružno,
i bilo je grubo.
Ali... obećavam vam, nije to samo mržnja.
Sada nije važno. Gotovo je.
Ne, ne. Ali za Pitera jeste, da.
Ali nije za vas.
Morate završiti razgovor.
Ne mislim da ovo radi.
Čula sam da opisuju smrt kao ulazak tinte u vodu.
Dakle to nije nestajanje,
ekspanzija je.
Poetski tretman neće riješiti konkretan problem.
Odnosim se prema tome kao naučnik.
Ali za mene,
brojevi nisu uopšte konkretni.
A nije ni smrt.
Iznesite argumente doktore.
Koji je najveći broj?
Ili zadnja cifra broja pi?
Koliko snježnih pahulja ima u mećavi?
Kada se dođe do kraja života,
možda iza sebe treba ostaviti mjerljive količine
i umjesto toga se oslanjati na iskustvo.
Na kraju krajeva, niko ne može prebrojati pahulje u snježnoj mećavi.
Ništa...
zapravo nije lako prebrojati.
Stabilna je. Puls i srčani ritam su normalni.
Pritisak je stabilan. Mentalno netaknuta.
Da li... da li me kažnjavaš?
Zbog spasavanja života? -Ishod ne opravdava sredstva.
Marian će vidjeti unuče prije nego umre.
Kad si počela oživljavanje,
kad si mislila stati? Kod tri slomljena rebra?
Grudna cijev? Šta da si oživjela Marian
samo da bi shvatila da joj je mozak mrtav?
Ništa od toga se nije desilo. -Da, ali naš posao je da joj damo dobru smrt.
Imala ju je i uzela si joj to. -Uradila sam ono što bi Maks htio.
Prikačit ćeš to Maksu? -Ne samo Maks. Znaš,
Šarp, Igi, Kapur... Svi bi oni uradili isto
Ne znaš to. -Okreni se oko sebe Flojde.
Svi ovdje zaobilaze pravila. Svi osim tebe.
Pa ako hoćeš naći nekoga ko se srami,
nekoga ko se ne uklapa ovdje,
gledaš u pogrešnu osobu.
Hvala svima što su došli na Debrino bdijenje.
Ako ima stvari koje joj želite reći,
osjećanja koje bi željeli da zna,
sada je vrijeme.
Zašto... zašto ti ne bi počela Debra?
Reci svima šta osjećaš.
Ne mogu ovo.
Da, možeš. Samo se otvori.
Dame i gospodo, Debra Kiting.
Beverli?
Dođi ovamo curo. Dođi ovamo. U redu.
Većina vas zna moju Beverli.
Ono što ne znate je da kad mi se zdravlje pogoršalo,
bila je tako zabrinuta za mene
da nije mogla ni taknuti svoju hranu.
Postala je tako tužna i letargična.
Tako da je stvarno doživjela bolest sa mnom.
Pa iako mi je to slomilo srce,
dala sam je mojoj sestri, Ani.
Mom osloncu od dana kada sam rođena.
I Frenk, moj najbolji zet.
Volim te i tvoju čitavu porodicu. Je li Ted ovdje?
Evo te. Hvala što si ovdje.
I Džeremi.
Ja... nikad nisam mislila da ću reći ovo naglas...
Debra... -Ali... voljela sam te
još od te noći na trajektu.
Nisam znala kako da to kažem. -Stani, prestani pričati.
Prestani pričati, molim te. Bdijenje je gotovo.
Molim vas, hvala i zbogom. Zbogom.
Šta to radite? -Vi... ne možete imati bdijenje.
Ne umirete, pa...
Reci da si sačuvao račune. -Prije nego kažeš još nešto,
da bi trebala znati da, izgleda skupo,
zato jer i jeste. Ali je to prava stvar da se uradi,
i sve je plaćeno.
I molim te reci mi, kako je to moguće?
Zbog tebe.
Sav taj naporni posao sa novim donatorom, Ozijem Kobom.
Donacija od 5 miliona.
Sve što trebam za ovo je 1 milion.
Ti, Karen Brentli, si genije.
Ozi Kob nije dao ni paru ovoj bolnici.
Šta je to sada? -On je sebični seronja
koji obećava milione svake godine i nikad ništa ne donira.
Nadala sam se da ću ga zakačiti za udicu.
Ali se ponovo izmigoljio. Da si se samo pojavio,
možda si ga mogao vratiti, ali nisi.
A sada je prekasno.
Dobro. Da sam to znao... -Ne trudi se Maks.
Jer si upravo potrošio milion koji nemamo.
Vodi sve odavde danas.
Neću umrijeti?
Jok. Vi i Beverli obje imate
bakterijsku bolest zvanu leptospiroza.
Djeluje isto na ljude i pse.
Mora da ste je pokupili u jednoj od šetnji.
Ali kako niko... -Simptomi su bili maskirani
vašom sklerodermom. Bila je dobro sakrivena.
Kako ste onda znali?
Slušao sam vas.
Uz antibiotike ćete se obje potpuno oporaviti.
Jednom kad krenete sa emocijama,
teško je stati, zar ne?
Moj Bože.
Rekla sam svim tim ljudima kako se osjećam.
Čak i Džeremiju.
Sada shvatam da živo bdijenje
možda nije ono što vam je trebalo.
Jako mi je žao što sam vas natjerao na ovo.
Ne usuđujte se reći da vam je žao.
Moje bdijenje...
Bio je to najbolji dan mog života.
Pitere.
Ti si moj mali dečko.
Volio bih...
Volio bih da sam ti mogao pokazati koliko...
koliko te volim.
Ali tata je sada ovdje.
Ovdje sam.
I ne odlazim.
Ozi, drago mi je što sam te uhvatio.
Ti si baš klizava riba. -Rekao sam predsjedavajućoj Bredli
da sam vidio sve što sam trebao vidjeti. -Zapravo ne sve.
Sprat je tvoj Maks. -Dobro, odlično, hvala vam.
Hvala svima na dolasku.
Večeras mi je jako drago da vam predstavim novi palijativni centar,
gdje će naši pacijenti provesti njihove zadnje dane
sa njegom kakvu sami žele.
Ostvario se san za ovu bolnicu. Ali skoro da se to nije desilo.
Zahvaljujući velikoj, jako darežljivoj
donaciji u zadnji čas, sada možemo nazvati
ovu jedinstvenu jedinicu stalnom ovdje u Nju Amsterdamu.
Kada pomislite na filantropiju, uvijek ćete pomisliti na
"Ozi Kob Palijativno krilo."
Pogledajte to! Jako lijepo, je li tako?
Hvala! -Da!
Pogledajte ovog čovjeka!
Ja... ja nisa... ja...
Znam, ne bih se mogao više složiti. Mislim da ono što pokušavate reći
pred svim okupljenih ovdje danas,
našim pacijentima... pogledajte te... medije,
štampane i televizijske kuće...
Zdravo tamo... je hvala. Sada da uradimo par slika njega
kako potpisuje ček, hoćemo li? Uhvatimo ovaj trenutak
bezgranične filantropije da svi vide.
Sada si na udici.
U redu!
Smiješak molim. -Da!
Najbolji je, zar ne?
Halo, dr Duarte. Odgovor je da.
Volio bih doći da radim za vas u Jerba Buena bolnicu.
Ela: Kod kuće sam
Đavolski dan.
Da.
Optereti me.
Ne znam šta bi Džordža željela.
I bili smo tako zauzeti pokušavajući spasiti moj brak
i nositi se sa mojim rakom... da je nisam čak ni pitao.
Cvijeće. Samo osjećam kao da sam dobio pogrešno cvijeće.
Bilo je divno. -Pogrebna kuća, oni...
Oni su poslali opcije i ja znaš, ja...
Mislim, samo sam ih pustio da izaberu i onda...
Šta ako... šta ako... -Maks, moraš oprostiti sebi.
Možda sam mislio da ako mogu
pripremite sve druge, onda... bih mogao.
I?
Šta ti želiš
kada dođe vrijeme?
Ja... Ne moraš da...
Pa, neko bi trebao znao.
Luna...
uz mene, pjevajući mi.
Čak iako to ne mogu čuti.
Samo želim osjećati da je tamo.
Reći ću joj.
Šta je sa tobom?
Kako bi bila velika zabava i smatrati to završenim?
Kakva zabava? Govorimo li o pinjatama i klovnovima...
Mislila sam više o plesu.
Ples? Dobro, kao tango ili merenge?
Vidiš, trebaš biti određena da to bude kako treba.
Znači, ti si glavni?
Neko bi trebao biti.
Fixed by: BOTANICMAN