Ali je potrebna operacija srčanog zaliska.
Ne možemo si priuštiti zdravstveno osiguranje.
Prije nego se razbolila, Ali je bila normalno, sretno dijete.
Sada se bori za svoj život.
Molimo dajte ono što možete.
Još tri sastanka i sama si.
Da sam znala da će biti ovako puno sastanaka,
možda bih razmislila. -Rejnolds je rekao isto.
Dr Gudvin, izvinite na smetnji. Mogu li dobiti autogram?
Igi, usred sam nečega.
Vidjela si video sa Maksom? Oduvao je! -Da, dobro.
Samo da se zna, nisam ni znao da sam u videu.
Da se zna, takođe je objavljen na "Ellen",
lova je skupljena za tri sata. -Da, mislim da to ima manje veze sa mnom
a više sa... Elen? -Bez obzira, sada imam, gruba procjena...
Oko 6.000 pacijenata koji me preklinju da glumiš u njihovim videima.
Ne, ne. Jako laskavo. Ali to nije presedan koji želim za ovu bolnicu.
Maksimuse, imaš dar. Imaš dar. Ne bi ga trebao traćiti.
Kako bilo, pokušaj uživati. Imaš velike cipele za popuniti, ali...
Maks, trebam te odmah dole. -Zašto? -Mali nagovještaj. Kamera. -Ne!
Pola mog odjeljenja hoće da glumiš u njihovim videima.
Nisam sigurna kako ćeš naći vremena za posao,
ali iko to može, ti možeš.
Dobrodošla u sobu gdje se to dešava,
a pod "to" mislim na još više dosadne papirologije.
Rejnoldsov odlazak mi ima sve više i više smisla.
Jutro.
Nisam znao da si još ovdje.
Gdje bih bio? -Ne znam. U San Francisku ili u krevetu?
Ivi je uhvatila let sinoć, a potpisi su već unutra,
ali Rejnolds ne ostavlja poslove napola urađene.
Poslove? -Upoznavanje.
Trebam provesti novog šefa.
Vrlo lijepo, ali smo upravo... upravo smo to obavili.
Da, ali te trebam predstaviti odboru.
Ne može se samo tako baciti njima.
Maks me odveo na doručak sa njima.
Pametno.
Dobro, Bože.
Samo kad moj let ne bi kretao do sutra.
Novi kauč dolazi ako želiš pomoći da iznesemo stari.
Zvanično je. Od danas si ponovo
šef onkologije i zamjenik stručnog direktora.
Voljela bih da sam pripremila govor. -Drago mi je da nisi.
Sada kad si se vratila, trebamo te da spasiš donatorsku veče noćas.
Šta da spasim? Najavljen je Jo-Jo Ma.
Ima infekciju. Ne može doći.
Trebamo naći nekoga koga bogati vole.
Takođe i tinejdžeri koji su preživjeli rak koji govore?
Sjajna djeca, nevjerovatno inspirativna,
ali su to takođe i mali tinejdžeri
kojima treba pomoći sa govorima, pa ih preuzmi.
Prema vatrogascima, Soba Ruža je premala,
pa sve mora ići u Atrijum pozorište.
Karen, to je užasno puno posla do večeras.
Popodne bi bilo bolje. Drago mi je da si se vratila.
Zdravo Mateo. Kako se osjećaš?
Samo mi recite. Je li uspjelo?
Fixed by: www.ExYuSubs.com
Mogu li?
Danas se ponovo pomjeraš.
To ste vi? Vi ste IdiFinanasirajMi ljekar.
Maks Gudvin. -Džejson Huang. Žao mi je što vas ometam. -U redu je.
Čujte, ne mogu raditi tvoj video ako je to ono zbog čega...
Da. Dobro. -Žao mi je.
Ali ako ima nešto što mogu uraditi kao ljekar,
javite mi i bit ću tamo.
Moj tata je odustao od dobrog života u Kini
da ja mogu rasti ovdje.
Proveo je 20 godina na minimalnoj plati,
hiljadama kilometara daleko od svih koje je poznavao zbog mene.
Iduće godine idem na medicinski fakultet,
sa punom školarinom, zahvaljujući njemu.
Ali je njemu potrebna operacija, stenoza mitralnog zaliska,
kao i djevojci u vašem videu
i nije sve pokriveno pa je ipak mnogo novca.
Ne znam šta da radim.
Kako mogu pomoći?
Tata, budan si?
Mogu doći kasnije. -Ne. Molim vas ostanite.
Ja sam.
Ovo je dr Gudvin. On će nam pomoći, u redu?
Možete li sjesti ovdje pored njega?
U redu, tata.
Možeš li ispričati dr Gudvinu svoju priču?
Možda da pokušamo ovo drugi put.
Ne, operacija mu je sutra.
Treba nam ovaj video ili ne možemo...
Tata, možeš li samo pogledati u kameru i reći,
"Trebam vašu pomoć. Šta god možete dati."
Ili se samo nasmješiti. Da, curica se smijala.
Možda ako se samo nasmiješ, mogu...
Osmjeh, tata. Osmjeh.
U redu je ako ne možeš pričati. Vidjet će koliko si bolestan.
Djeluje bolje, je li? Što tužnije, to bolje...
Džejsone, ne moraš raditi ovo.
Zapravo moram.
Kakav drugi izbor imam osim onlajn doniranja?
Karen, trebam pričati sa tobom.
Divna je.
Da, kao i ples koji slijedi,
ali nisam o tome htio s tobom pričati. -Zato hoću pričati s tobom.
Hoću da olakšam doniranje
za svakoga kome je to potrebno. To nas neće ništa koštati,
samo kamera i soba i pomoći ćemo tako puno ljudi.
Ne. Nema onlajn doniranja. Ni za koga.
Zezaš me? Sada si protiv toga? -Da, jesam. -To je apsurdno.
Ohrabruje pacijente da se bore sa lošim osiguranjima
kroz snagu njihovih priča.
Savršena Maksova trica! -Ne, to sili ljude da pjevaju za večeru
u najgorim trenucima njihovih života.
Činimo da ljudi plaćaju račune sa dostojanstvom.
Ne mi. Osiguravajuće kompanije.
Dobro, volio bih da prestanu.
A ja bih da jašem jednoroga.
Onlajn doniranje radi Maks.
Šta ako nađem bolji način?
Oprostite, jedete li to dimljenu bjelicu?
Zapravo jesam. -Volim dimljenu bjelicu.
Tata me je vodio u Nazbaum svake nedelje
nakon sinagoge. -Nazbaum je moj omiljeni.
I moj dok nije zatvoren.
Iskreno, to je najbolja dimljena bjelica
koju sam od tada pomirisala. -Do začina je.
Loren Blum, Hitna.
Harold Rotman, Psihijatrija.
Do idućeg puta
kada ću vam otkriti najboljeg dimljenog lososa u Njujorku,
a nije u Bruklinu.
Da? -Vito ide po ručak danas. Hoćeš?
Ne, ne. Hvala ti. Ništa za mene. U redu sam.
Veoma sam impresionirana.
Držiš se svojih zdravih izbora...
I izgledaš odlično.
Hvala ti. To je jako slatko. Imam svoj put kojim idem, ali...
Hvala ti.
Igi, gdje mogu naći dr Rotmana?
Zaboravila sam pitati gdje je dobio tu bjelicu.
Ne znam ko je dr Rotman. -Da, znaš.
Harold Rotman. Radi na tvom odjeljenju.
Ne. Oprosti.
Zašto bi lagao? -Zašto bih ja?
Dobro, riješimo ovo odmah.
Harold Rotman.
Šta smo dobili?
Evo ga. Napustio Nju Amsterdam 1996.
Ne, ne. Veoma je karakterističan.
Blijed, sa blistavom bijelom kosom,
i tom, kao, staromodnom vibrom. -Čekaj trenutak,
je li imao misteriozni osmjeh i duševne oči?
Da. -Dobro, to sve ima smisla.
Šta ima smisla? -Ne znam kako da kažem ovo.
Čovjek sa kojim si pričala...
je duh.
Hvala ti. -Zar ti nisu rekli, Loren,
za Fantoma Nju Amsterdama?
Jer su se na mjesečini prvo njegovi koraci čuli.
Kao da je neko već počeo sa zabavom.
Dr Šarp! -Vidi kako lijepo izgledate.
I pošto se oporavljate, mogu pretpostaviti
da ste zapamtili svoje govore za večeras?
Hajde, probajte, stići ću vas kasnije.
Džejsi?
Mogu li upitati koliko dugo hramlješ?
Možda oko nedelju?
Mogu li pogledati?
Htjela bih uraditi par testova na toj nozi.
Bit će brzo, obećavam. -Tu je bio moj rak.
Ne treba žuriti sa zaključcima.
Vaši moždani impulsi se prenose kao elektricitet.
I pored paralize,
vaš mozak šalje signale vašoj ruci.
Vaša ruka samo ne može da ih čuje.
Silikonski čipovi koje smo vam umetnuli u mozak
šalju signale kroz ove žice u vaše podnožje,
a odatle u robotsku ruku.
U nekom smislu, to je samo kičmena moždina
izvan vašeg tijela. -Ako možete savladati ovo,
preći ćete na našu najnapredniju robotiku.
Testirat ćete simulacije automobila, aviona...
Aviona? Mogu ponovo letiti?
Danas se fokusirajmo samo na prst.
I uživo smo.
Mateo, pokušajte pomaknuti kažiprst.
Dobro.
U redu je. Za ovo treba neko vrijeme.
Oživljavamo neuronske puteve
koje niste koristili od incidenta.
Moramo razmaći paučinu, u redu?
Pokušajte se sjetiti kako je bilo pokretati ruku, kakav je osjećaj.
Dr Kapur?
Tek je počeo. Dajmo mu vremena. -Nije stvar u vremenu.
Svaki subjekt kod koga je radilo je imao makar malo aktivnosti
u motornom korteksu nakon inicijacije,
ali Mateo nema ništa. -Pomjeri se.
Hajde. Pomjeri se.
Počnimo sa "slonom u sobi".
Ko me je vidio na "Elen"?
Dobro, samo svi.
Nisam ovdje da pričam o Ali Bejker.
Volio bih popričati o Zen Huanu.
Nije baš Ali?
U redu je, to je tačno...
Nije mlad, nema pobjednički osmjeh,
i jedva da može pričati.
Pa šta mislite? Njegova priča će biti hit na TV-u?
Ne moraš ići kod Opre da bi kampanja radila.
Ne moraš. Moraš samo pokazati svoju bijedu za novac.
I što je bolje, publika počinje glasati svojim novčanicima.
To je olimpijska tragedija gdje učesnici umiru
a sudije ne sude prema medicini,
već po tome čija je priča najslađa.
Pa šta predlažeš? -Nabavimo nove sudije.
Postoji samo jedna grupa koja zna koji pacijenti
zaslužuju najviše... Ljekari.
Pa kada pacijent ne može platiti čak ni participaciju,
ljekari u ovoj sobi će odlučiti ko dobija novac.
Dobio sam 100.000 sa strane za pacijente kao što je Ali.
Voljan sam se kladiti da svi od nas
imaju pacijente kojima može koristiti malo pomoći.
Moj je Zen Huang.
Pa ćemo mi odlučiti ko dobija novac ne zbog emocija, s razlogom.
Želio bih predstaviti odgovor Nju Amsterdama na IdiFinansirajMe...
MiTeFinansiramo.
Dr Rejnolds. -Da, šta? Trebaš konsulatacije?
Ne, samo sam iznenađena što vas vidim. Mislila sam da ste već otišli.
Pazi! Polako tuda momče.
Halo?
Neke mi neko pomogne! -Halo?
Ovdje dole sam! Pomozite!
Drži se! -Pomozite mi!
Dobro. Ne brini. -Drži se tamo. Imam te.
Dolazim.
Ja sam dr Rejnolds. Kako ti je ime?
Tevi. -Tevi. Dobro, da. Da vidim.
Da vidim. Da, dobro.
Imaš malo problema ovdje, dobro? Kada si pao, slomio si rebro, dobro?
Ja ću se pobrinuti za tebe, dobro? Najprije da te odvedem odavde.
Stadijum 4 Hodžkinovog limfoma
zaslužuje više od stadijuma 4 neuroblastoma?
Ne, ono što kažem je da moj pacijent zaslužuje više,
jer je tako mlada, ima samo devet godina. -Da, ljudi?
Pokušajmo razmisliti o ovome racionalno.
Misliš da sam idiot? -Nisam rekla da si idiot, rekla sam da je to bilo...
Ovih 100.000 za koje se tako žarko bore,
odakle tačno oni dolaze?
Zabavno je kako je iduća stvar na dnevnom redu trebala biti
nalaženje tog novca, racionalno i promišljeno.
Ne budi glupa. Samo misliš na tvoje pacijente.
U tome je čitava stvar Stiv! -Kako joj je ime? -Liza!
Javi mi kako je prošlo. -Od onog što govoriš mi je muka,
i da bih je trebala pustiti da umre.
Evo ga. Dobro.
Dobro, samo se opusti. Pozvat ću pomoć, dobro?
Dobro Tevi, samo se opusti.
Samo diši kroz nos ovako.
Dobro, pokušaj to.
Dobro. Dobro klinac.
U redu. U redu.
Tevi, slušaj me. Slušaj me.
Kada dišemo, pravimo vakum našim prsima, u redu?
Rebro koje si slomio je napravilo rupu iz tvojih grudi u unutrašnji svijet.
Zato ne možeš napraviti vakum.
Sve što ćemo uraditi je da ti napravimo vakum.
Evo ga. Sada pričamo.
Dobro, učini mi uslugu. Možeš li mi ovo pridržati?
Drži to tačno ovdje, dobro?
Napravit ćemo vakum, drugar.
Evo ga.
Dobro.
Sada duboko udahni. Hajde.
Drži. Dobro. Sad još jednom.
Evo ga.
To je to. Dobro. Ide ti odlično.
Dobro, hoćeš li mi reći
kako si završio ovdje dole?
Hajde. Obećavam ti da sam čuo i luđe stvari.
Šta? -Krvariš i moramo te odvesti u operacionu.
Koliko prije nego tvoja porodica i prijatelji shvate da te nema?
Par sati, ali neko će primjetiti da vas nema, je li tako?
Ne govorite to. -Žao mi je.
Ne znam jesu li u pitanju čipovi, postolje ili... -Ili ja.
Ne registrujemo nikakvu relevantnu moždanu aktivnost.
A vaš bol... -Dobro sam.
EEG pokazuje moždane signale bola.
Niste dobro. -Ne! Mogu to. Samo...
Mateo. -Pomjeri se.
Prevozio sam teret u ratnim zonama.
Mogu spustiti C-2 Grejhound
usred nosača aviona
pogađan talasima od 10 metara,
a sada... ne mogu pomjeriti ni prst.
To je negdje unutar mene. Znam to.
Otkači ruku. Prikači ga na simulator leta.
Simulator je napredni moždani interfejs. -Mateo je pilot.
Letenje je u njegovoj krvi, kostima, neuronima.
Ako mu mozak poveže buđenje motornog korteksa sa bolom,
bilo šta živo unutra se možda nikad neće probuditi.
Ako ne uspije na simulatoru, neće to biti samo emocionalna smetnja.
Mogla bi biti i neurološka. -Nema leta bez skoka.
Mateo, da li bi želio letiti?
Plućne konsultacije kod Loeba. -Dobro. -Šta ima?
Zdravo. Zabavna priča. Bio sam kod automata,
ne da jedem slatkiše ili bilo šta,
samo sam gledao u to... -Igi, imam posla.
Da, da, znam. I ja.
I tako sam vidio dr Rotmana.
Prilično sam siguran. Star, bijela kosa, blijeda koža.
Čitava stvar. I mislim da je samo...
to je najčudnija stvar. Samo je...
Nestao je prava riječ, mislim.
Šta? -Dobro, ne znam kako da...
Guglala sam ga nakon što smo pričali i... -I?
Harold Rotman je umro prije četiri godine.
Tvoje hramanje je uzrokovano sarkomom mekog tkiva
u potkoljenoj jami.
Agresivan je.
Trebam te zakazati za operaciju
i zvat ću tvoje roditelje. -Već sam zvala.
Znala sam šta ćete reći.
Džesi, ako želiš da malo odeš na zabavu, ima vremena.
Zašto bih išla na zabavu?
To je za djecu koja su pobjedila rak. Ja sam izgubila.
Rak nema pobjednike i gubitnike
i bilo ko je učinio da se tako osjećaš
ne zna o čemu priča. -Vi ste učinili da se tako osjećam.
Glupi govor.
"Imala sam 12 kad sam saznala da imam rak.
"Rečeno mi je kako je to borba mog života.
"Pobjedila sam svaku ćeliju moje sarkome.
Nju Amsterdam me naučio kako da se borim i kako da pobjedim."
Vaša zabava se zove "Pobjediti rak".
Da, rak je pobjedio a ja sam izgubila.
Nema pulsa. Idem opet. Odmakni se.
Doktore, kolica za oživljavanje su pored.
Šta se desilo? -Brahikardija i hipoksija.
Dala si atropin? -Dva puta.
Dobro, okači adrenalin, 4 mikrograma po minuti
i stavi Zol jastućiće za eksterni pejsing
u slučaju da adrenalin nije dovoljan. -Okači kesu.
Šablon disanja neefikasan.
Jedan, dva...
Zašto mi ne bi rekao kako si...
Zašto si ovdje u bolnici?
Nedostatak Alfa-1 antitripsina.
Dolazim ovdje par puta mjesečno
na gensku transfuziju. -Samo u Nju Amsterdam?
Ponekad u Baptističku. -Onda želim znati.
Imamo li bolje tunele za lift ili nas Baptistička tuče?
To mi se više dopada.
Dobro. Evo ga.
Jedan, dva...
Da. Da.
Dopada ti se to?
Zaglavim ovo, vodim te u operacionu i sredim te.
Dole smo! -Dole smo!
Pomozite! Ima nekoga dole!
Mi smo dole!
Odmakni se? Imam puls.
Mislite da će moći? -Ne znam.
Osiguranje kaže da je tatino zadržavanje nova bolest.
Sada dugujemo dvije participacije. Moramo da prodamo sve,
ukoliko ga ne objavim i uspijem.
Nisam vam mogao naći bolji način,
pa zašto ti ne bi mogao?
Pokazao sam video tati.
Kaže da ako mora moliti da bi živio, radije bi umro.
Tako je odgojen.
Ako to objavim, nikad više neće pričati sa mnom.
Kako može jedini način da ga spasim biti to da ga izgubim zauvijek?
Prokletstvo.
Dr Blum. -Našao sam ga.
Šta? -Na četvrtom spratu je.
Dr Rotman? -Da, četvrti sprat. Nađimo se tamo.
Odrastajući, tetka Norma je uvijek tvrdila da ima viđenja.
Ima smisla. Uvijek je govorila da samo možeš vidjeti
ono što si ako si dovoljno čist da to prihvatiš.
Baš bi bila oduševljena ako bi me moja nova dijeta nekako pročistila.
Uvijek bi rekla, "Nikad nećeš vidjeti ako ne prestaneš jesti čokoladu Igi".
Igi. Igi. Vidi.
Dr Rotman?
Kako ste danas?
Čekaj, ovo je...
Odjeljenje za Alchajmer.
Mislimo da smo stigli na vrijeme, ali sa relapsom ovako agresivnog,
pratiti ćemo Džesino tkivo redovno.
Mislim o nečemu što je Džesi rekla,
kako je od vas traženo da pričate o borbi sa rakom, tačno?
Kako pobijediti to?
Možete li pocijepati te govore, molim vas?
Hajde. Ozbiljna sam. Izvadite ih i pocijepajte ih.
Ako su na vašim telefonima, obrišite ih.
Sada mi recite, iz srca...
kakav je osjećaj pobjediti rak?
Uplašen.
Čak iako sam u remisiji,
izgleda kao da samo čeka da se vrati nazad.
Nezahvalno.
Volim što sam pobjedila tu veliku stvar,
ali se osjećam kao da se nikad ne mogu žaliti
ili biti nesretna oko bilo čega drugoga.
Ovo je ono što bi ljudi trebali čuti.
Ovo je ono o čemu želim da govorim večeras.
Pa ćemo baciti inspirativne priče o pobjedi nad rakom,
i zamjeniti ih sa sirovim, spontanim pričama preplašene djece?
To je istina. Ljudi žele da čuju istinu.
Ako postoji jedno mjesto gdje ljudi ne žele čuti istinu,
to je pedijatarska onkologija.
Donori žele da čuju kako pobjeđujemo rak,
da ćemo pobjediti više raka. -Ta djeca su lagala.
Mi smo tražili od njih da lažu.
Sada ćemo čuti njihove priče, stvarne priče.
A za neke od njih, to nije borba ili nije borba u kojoj pobjeđuju.
Pošteno. Žao mi je.
Bit ćemo dobro.
Jer čim se ovaj lift pokuša pomaći...
Bio je to sefli izazov.
Šta? -Tako sam završio ovdje.
Izazov je da se napravi najekstremniji snimak.
Pa sam prisilno otvorio vrata lifta,
zavalio se u stolicu i...
Tako sam glup, znam.
Mlađi pacijenti,
oni koji dosta dolaze ovamo,
imaju sklonost da se osjećaju izostavljenima.
Njihovi prijatelji rade stvari
a oni su samo zaglavljeni ovdje.
Željeti da te ljudi pamte...
To nije glupo.
Svi to želimo.
Pomozite! Ovdje smo dole!
U kanalu smo! Pomozite nam, molim vas! -Ima li iko!
Molim! Pomozite! -Čuješ li nekoga tamo?
Šta je to bilo? -Je li neko tamo dole? -Halo?
Izaći ćemo odavde.
Pokrenut ću avion, ali vi morate učiniti da poleti.
Kao sa rukom. Zamislite pritiskanje dugmeta
i ako su vaši neuronski putevi povezani, simulator će ga pritisnuti.
Ako se ne povežete, srušit ćete se.
Reset.
Koliko sati ste proveli u kokpitu?
Više nego mogu izbrojiti.
Ovo bi trebala biti moja druga priroda.
Pretpostavljam da je i dalje.
Zatvorite oči.
Zatvorite sada oči.
Vizualizujte kokpit.
Kažite mi, koji je krajnje lijevi indikator
na instrumentalnom panelu?
Brzina aviona.
Nastavite. -Indikator visine.
Kompas.
Gore je indikator goriva.
Znate ovaj avion.
Ovo je vaš avion,
a ne simulator.
Ovo je moj avion.
Kažite to ponovo.
Ovo je moj avion.
Mateo, sada se krećemo.
Imate avion vrijedan pola milijarde dolara
koji je vaša odgovornost.
Skoro smo na kraju piste.
Morate nas podići odmah u zrak.
Leti.
To je...
...haljina. -Da, a to je radno odijelo. -Jeste.
Valjda ovim zaključujemo imenovanje odjeće.
Trebam pričati sa tobom o akciji finansiranja.
Nakon što se obučeš. Zakasnit ćeš.
Na šta? -Donatorsko veče.
Večeras? -Za deset minuta. Obuci nešto i siđi dole,
ja ću pripremiti djecu. -Djecu? -Koja će podijeliti svoje priče.
Da prikupe novac za ovu bolnicu? -Da. To je donatorsko Maks.
Da, sa djecom koju eksploatišemo da manipulišu ljudima zbog novca.
Niko nikoga ne eksploatiše. -U pravu si.
Otkazujemo donatorsko veče.
To se zove terapeutsko laganje.
Umjesto ispravljanja deluzija pacijenata, prihvatate ih.
Znači svi ovdje tretiraju dr Rotmana
kao da je još ljekar? -Sa razlogom.
Gdje god ode sa ovog sprata ima pratioca sa sobom.
Potresno je, znam, ali stabilnost usporava demenciju.
A ništa nije destabilizirajuće nego prisiljavati ljude da prihvate
da imaju deluzije.
Izvinite me. -Prijatan dan.
Dobro, nikad zapravo nisam guglala Rotmana.
Da, bez šale. -Žao mi je.
To je bila samo šala koja je izmakla iz ruku.
Ali sam mislila da je nešto kao ljekar u posjeti ili nešto.
Nikad nisam pomislila da je bio pacijent.
I nikad ne bih pomislila da ćeš misliti kako je bio duh.
Žao mi je. -Ne, nisam ljut na tebe, dobro?
Ljut sam na sebe što napola poludim na neku od ovih gluposti.
Dobro, nije moja greška. -Ne, nije.
To je sve do mene. Ja sam problem.
Igi...
Malo pjesme, malo plesa.
Budite svoji. Ako vam treba nešto, ja ću... -Helen.
Da, eto me za trenutak. -Da, mislio sam to
u "koji đavo" smislu. Ovo ne liči na otkazanu svečanost.
Zato što nije. Moj prvi čin kao opet postavljeni
zamjenik stručnog direktora je da te ignorišem.
Ne mogu vjerovati da ti je u redu da eksploatišeš tu djecu.
Klinci? Brzo pitanje.
Želite li da otkažem svečanost?
Zar ne želite novac za liječenje raka?
Da, ali ne ako to znači da ćete govoriti javno
o nečemu što bi radije zadržali za sebe.
Mislim, jeste li prisiljeni raditi ovo?
Želimo raditi ovo. Ovako pomažemo idućem djetetu sa rakom.
Ovako pomažemo Džesi.
Maks, ovo nije iskorištavanje.
Ovo je zahvalnost.
Zahvalnost?
Možda znaš iz sličnih situacija
da je ovo kada te spašavam od nepromišljenog otkazivanja
važne donatorske večeri. -Tačno.
Sada sam zahvalan da si voljna da budeš zamjenik
provjerenom blesanu.
Zahvalan sam takođe i zato jer...
jer si mi pokazala kako da ispravno uradim pomoć.
Mateo, moramo prekinuti. -Ne, ne. Ne još.
Imaš infekciju na mjestu operacije.
Moramo ukloniti implant. -Ne.
Ne, samo želim ostati ovdje gore.
Sa infekcijom tako blizu tvom mozgu,
sada moramo prestati.
Znaš da se nikad ne bih namjerno rugala
pacijentima sa Alchajmerom, je li tako?
Naravno. -Dobro.
Mada Parkinsonova...
Malo smiješnije? -To je možda najgori vic koji si ikad napravila.
Izgledaš stvarno uznemiren.
Da, znaš, ja...
upravo sam prolazio kroz neke stvari.
Zato sam ovdje.
Želiš pričati o tome?
Na ovoj sam dijeti
i to me čini hladnim i pospanim i slabim.
I imam živopisne fantazije o hrani.
A danas, na trenutak sam povjerovao u duhove,
što je... nije baš smiješno.
To je više kao nešto što se dešava
kada moja stvar sa hranom ode malo predaleko.
Ali još ne izgledam dobro,
a ljudi mi već daju komplimente, pa izračunajte.
Koliko užasno sam izgledao ranije?
Pa iako je ova dijeta intenzivna,
to je neophodno, je li tako?
Mateo.
Nije fer.
Ohrabrio sam te prođeš kroz toliko puno toga.
Da dobiješ tako malo zauzvrat.
Žao mi je.
Meni nije.
Nikad više neću hodati...
Ali sam letio.
Koliko si bio sa ovim djetetom u liftu? -Oko četiri sata.
Slezina izolovana i uklonjena. -Muzika za moje uši.
Ima mala poderotina u dijafragmi blizu sternuma.
Mogu li zašiti?
Pitaj šefa.
Pokaži mi šta znaš.
Stvarno te nećemo vidjeti
do vjenčanja? -Da, bit ću dobro.
Ja nisam. Tužna sam.
Znaš kako ovo ide. Znaš, kao što sam upravo uradio operaciju
i spasili smo klinca i sve je bilo sjajno,
ali čitavo vrijeme sam mislio
kako ovo više nije moja operaciona, znaš?
Stvari imaju svoj kraj. Ljudi zaboravljaju.
Tevi će pamtiti.
Kao i svaki tvoj pacijent...
kao i ja.
Hvala ti.
Kao i svaki od tvojih prijatelja
koji te čekaju iza ugla da te iznenade.
Iznenađenje!
Ne ljuti se. Ovo je samo mali ispraćaj.
Ali je imala operaciju zaliska u Nju Amsterdamu.
Kao i Suzan,
i Min-Džun i Esperanza.
Imao sam operaciju koja mi je trebala da preživim lani.
Imala sam operaciju prije deset godina.
Dobili smo novac da održimo našu curicu zdravom,
ali šta je sa idućom curicom?
Naša porodica je toliko zahvalna
i želimo da pomognemo ko god idući dođe.
Prošle godine sam skoro umro.
Sada idem na koledž.
Možete li pomoći narednoj osobi poput mene?
Ispričali smo naše priče jer smo preživjeli.
Ja sam preživjela. -Želimo da i naši prijatelji prežive.
Prošle godine mi je utvrđen rak pločastih ćelija,
i... nisam želio priznati da se to dešava.
Nisam želio pričati o tome,
čak ni sa najbližim prijateljima.
Ali u Nju Amsterdamu i sa svim sjajnim ljudima ovdje,
oni... pomogli su mi da prođem kroz to.
Pa sam preživio.
A tako puno njih nisu.
Zato tražim od vas da donirate
jer to nije za mene, to je za njih.
Fixed by: www.ExYuSubs.com