Ranije... -Imam opsesivno komplulsivni poremećaj.
Vraćam se mojim roditejima. U Ajdaho.
Možda se možeš doseliti kod mene.
Šta misliš da će se biti ako prestaneš pomagati ljudima? Šta će vidjeti?
Vidjet će kakav sam potpuni luzer...
Otrcan, čudan, debeo.
San Francisko sada zvuči jako dobro. Hajdemo odavde.
Obrazac tvog ponašanja može zapravo biti indikator
značajnije dijagnoze prema DSM-5 pravilniku.
Kao što je? -Narcisoidni poremećaj ličnosti?
Trenutno si razriješena pozicije ko-direktora onkologije,
kao i sa dužnosti zamjenika stručnog direktora.
Fixed by: BOTANICMAN
U centru, tamo gdje pripadaju, pa najavljujem
novu inicijativu da to promjenimo,
da povežemo sve naše ljekare sa našim...
Ljekar
Administracija
Šta je Ligon uradio? -Znam.
Ko bi mislio da će seksanje sa mojim ljekarom
i kolegom narkomanom tako loše završiti?
Jesi li dobro? -Ne, ne baš.
Suludo je pomisliti da se sve ovo desilo
u isto vrijeme kad sam dobila gomilu novca iz porodičnog fonda?
Misliš da je taj novac uklet?
Mislim da se loše stvari dese svaki put kad moja porodica nešto uradi,
posebno ako je uključen novac.
O kojoj sumi govorimo? -Koja god suma je u tvojoj glavi,
pomnoži je sa deset i onda je uprljaj sa otrovnim porodičnim odnosima.
Samo kupi kuću u Hemptonu
kako bi zajedno ostarjele skupa kao u "Sivim vrtovima".
Kako se držiš? -Odlično.
Dobro je. Imam toliko slobodnog vremena.
Helen. -Užasno je.
Mislila sam da će biti lakše,
ali se osjećam kao da sam provalnik u sopstvenoj bolnici.
Ali neću se zadržavati na tome. Samo ću spustiti glavu
i fokusirat ću se na pacijente.
Vidi, makar i dalje nadgledaš moja testiranja na droge.
Da. I dalje mi je dozvoljeno da te gledam kako piškiš.
Nedostajala si mi na sastanku šefova odjeljenja jutros.
Sigurna sam da je glatko prošlo.
Kako je jutros moj kolačić? -Ne volim da si izvan dešavanja.
Ostaješ bez mojih ideja. -Luna ide u vizitu?
Svi vole šefovu bebu. -Vrijeme je za šestomjesečnu provjeru,
pa idemo na pedijatriju da primimo neke važne vakcine.
Bravo. Zabavite se. -Nisam ti rekao veliku ideju.
Nema potrebe. -Hoću da ti kažem. -Imam pacijente.
Zvuči kao da nemaš strpljenja.
Vidiš to? Igra riječi. -Smiješno je. Moram ići, ćao.
Užasno.
Zdravo -Samo trenutak.
Ja ću to uzeti.
Dobrodošla kući. -Hvala ti.
To je bilo divno. -Vrući čaj je spreman.
Hvala ti, samo... moram žuriti na posao.
Dobro, da ti pokažem moj dom. -U redu.
Ovo je kuhinja. -Da.
A ovo je dnevna soba. -Dobro.
To je moj hram.
A ovo će biti tvoja soba.
Izgleda zauzeta.
Da, to je bila Rohanova soba.
Nisi ni morao reći. -Kad je prvi put otišao od kuće,
njegova majka je tražila da ostavimo sve kako je bilo,
u slučaju da mu treba nazad.
Ugurat ćemo te unutra.
A ovo je čuveni zid sa posterima.
Tačno. -Ne možeš ih dirati.
Pođi sa mnom. -Dobro.
Moram ti nešto pokazati.
Soba za šivenje moje žene je savršena za bebu.
Gdje će doći krevetac?
Ne treba puno promjena.
Kako bi bilo ovdje?
Odlično.
Pokazat ću ti kupatilo. -Dobro.
Jesi li rekao Maksu da ideš? -Danas! Obećavam!
Torakalni trauma tim u hitnu
Elandra Sifert, žena stara 33 godine.
Vozač u nesreći. Višestruke povrede.
Šta imaš? -Hemotoraks. Sumnjam na oštećenu plućnu arteriju.
Gubi gomilu krvi. -Kad je možemo voditi u operacionu?
Učvršćujem arterijsku pumpu i onda je tvoja.
Gospođo, pođite sa mnom da ljekari mogu raditi? -To mi je sestra.
Ovo će biti dugačka operacija. Siguran si da to možeš?
Rana je zacjelila. Bit ću dobro. Šta je s tobom?
Zacjelila je. Bit ću dobro. -Pritisak 80/40 i pada. Puls na 130 i raste.
Da, moramo ići. -Skoro sam gotova. -Obrazac disanja neefikasan.
Dobro, tvoja je.
Uzima li neke lijekove ili ima neke zdravstvene probleme?
Bez lijekova. Bila je marinac. Zdrava je kao dren. Molim vas pomozite joj!
Uradit ćemo sve što možemo. -Idemo. -Dolazeći!
Sklonite se. -Trej Masterson. 18 godina, anafilaktička reakcija.
Auto injektor adrenalina bez reakcije. -Visoka doza adrenalina.
Pritisak bio 130/70, pao na 110/50.
Puls 148. Zasićenje 84 i pada.
Dupliram dozu. Puls na 160. -Ali je zasićenje na 90.
Imamo ga. -Trej?
Trej, je li se nešto ovako desilo ikad ranije?
Ne. -Dobro. Neka bolest za koju trebamo znati?
Imao sam limfom. Prije četiri godine.
Dobro. -Dr Šarp me je liječila.
Uradit ćemo neke testove da shvatimo šta je uzrokovalo alergijsku reakciju,
i javimo dr Šarp.
Zdravo dr Gudvin.
Javit ću dr Elder da ste ovdje.
Hvala.
Da li neko... -Oprostite.
Hvala.
Hoćeš li hodati za mene? Hoćemo li hodati danas?
Koliko je vaše staro? -Šest mjeseci.
Hodanje će vrlo skoro. -Da, čuo sam.
Stalno je stavljam na traku, ali još ništa.
Ova klimava cura je Bobi.
Ej ti tamo.
Ova slatka cura je Luna.
Lijepo je da odrasli ne moraju stavljati zvanja prije naših imena.
Zapravo mislim da se bolje odnosima sa drugima ako stavimo.
Zdravo, "nervozna u bolnicama" Alis.
"Onaj koji se krije iza osmjeha" Maks.
Čula si Maksovu veliku ideju?
Bez ekrana? -To nije velika ideja.
Bez ekrana u bolesničkim sobama, bez tableta, bez kompjutera.
Nije ozbiljan, zar ne?
Definitivno je ozbiljan.
Ali zapravo to ne moramo raditi?
Sigurno da hoćeš i ne samo to,
kao glavna, tvoj je posao da podijeliš novo pravilo
sa čitavim odjeljenjem. Jedan manje. Sretno sa ostalima.
Dr Šarp. -Dr Bejker.
Ne javljam mi se lijepo kada je jasno kako sam bijesna.
Ovo je neprihvatljivo. -Nisam sigurna na šta misliš.
Bez ekrana? -Nemam ništa sa tim.
Onda to zabrani! Trebaju nam ekrani. Nije Kameno doba.
Kao što si sigurno čula, nisam više u upravi.
Samo sam ljekar kao i ti,
nastavljam dalje i fokusiram se na moje pacijente.
Dr Šarp.
Bez ekrana tokom susreta sa pacijentima
je, iskreno, neobično. -Dr Eliraz, nismo se dugo vidjeli.
Dobro sam, hvala što ste pitali. -Dr Šarp.
Bez gledanja u ekran, ne mogu znati dobro imena pacijenata.
Mislim da je zato dr Gudvin donio ovu politiku.
Više angažovanja licem u lice.
Otkad sam bio stažista, uvijek sam imao ekran u sobi za pregled.
Ne možemo raditi posao bez ekrana. -Morate ovo ukloniti.
Dosta! Nisam više zamjenik stručnog direktora,
nisam šef odjeljenja i ne pitam se ni za šta,
pa vam je moj savjet da progutate vaš ponos, sagnete glavu,
i uradite prokletu stvar koju je Maks tražio od vas,
a to je ono što ja pokušavam uraditi!
I samo da se zna, trebali bi znati imena vaših pacijenata.
Zdravo Luna. Možeš li reći zdravo?
Reci ola. Šalom?
Bobi, hoćeš pozdraviti Lunu?
Potpuno misli "zdravo". -Da, potpuno razumijem.
Zašto ste ovdje? -Bobi ima ove infekcije uha.
Ups. -Da. Boje se da mogu usporiti njen govor,
pa specijalista stavlja te tube u njene uši. -Timpanostomija.
To je riječ koju uvijek mislim da ću zapisati.
Možda bi ih vi mogli staviti, pošto imate odijelo.
Da, nisam baš čovjek za uši, ali da ima ebolu...
U tom slučaju ćemo se držati ušne infekcije. -Pošteno.
Dr Gudvin. -Da. -Možete sada ući. -Odlično.
Nadam se da će vaš ljekar doći uskoro. -Hvala.
Drago mi da smo se upoznali. -I meni. -I Lunu.
Da, ona totalno mislim "ćao!"
Reci "ćao!" -Ćao! Ćao, Bobi. -Ćao, Luna.
Na skali od jedan do deset, koliki je bol?
Možda četiri, ali nije ništa u poređenju sa koljenom.
Znači takođe i koljeno. I koji broj bi dali koljenu?
Ako je moje stopalo devet, onda bih za koljeno rekao osam.
Zar ne biste ovo trebali kucati u kompjuter?
Imam sve to ovdje, u redu?
Znači, vaše rame,
koljeno i stopalo. I to je sve.
I koža mi je jako suha. -Znači nije sve.
Nisam siguran da radite sa kožom. -Dobro g. Pembrok,
zašto mi ne bi sve ispričali?
Dobro, jedino čega se mogu sjetiti su bolovi u mišićima...
Zamagljen vid, iscrpljenost,
glavobolje, zatvor, i uvijek se smrzavam.
Dobro, idem da unesem ovo u vaš karton
prije nego zaboravim i odmah se vraćam, u redu?
Dobro, znači imamo bol u ramenu,
povezanu sa bolom u koljenu i stopalu,
suhu kožu, zamagljen vid, bolove u mišićima, iscrpljenost,
zatvor i...
Ne.
Pravim rez između šestog i sedmog rebra.
Dodaj mi par.
Trebat će nam fiziološka.
Izolojem plućnu arteriju.
Polipropilenski konac.
Trebam novi paket gaza.
Šivenje. -500 mililitara.
To bi trebalo uraditi posao.
Puls joj i dalje raste.
Trebao bi se smanjivati. -A njen pritisak pada.
Zatvorio sam krvarenja. -Mora da ima još nešto.
Hipotenzija, tahikardija...
I čipkasti crveni osip. -To je reakcija na transfuziju.
Tijelo joj odbacuje krv. Iskopčaj je!
I zovi hematologiju!
Krv curi posvuda. -Pritisak i dalje pada.
Gaza.
Hajde, hajde.
Dr Rejnolds, reci mi šta se dešava. -Gdje je Šarp?
Ako postoji problem sa krvlju, šef hematologije se poziva,
a sada sam to ja. -Oprosti, samo običaj.
Sumnjaš na transfuzionu reakciju? -Da, veliku.
Dobro, radim na tome.
Dr Šarp. Dugo se nismo vidjeli.
Zdravo Trej. Kako se osjećaš?
Kao neko koga je skoro ubio kolač od rakova.
Shvatili su šta se desilo?
Šta je bilo?
Trej, imam loše vijesti.
Nove alergije koje imaš
su od tvog limfoma, što znači da se vratio.
Znači, nazad na hemoterapiju?
Rak se proširio previše agresivno za hemoterapiju.
Nemamo ništa da mu se suprostavimo.
Pobjedili smo ga. Ti i ja. Rekla si da jesmo.
Nije fer i nema nikakvog smisla,
i jako mi je žao.
Koliko? -Četiri mjeseca.
Možda šest.
Jesu li ti roditelji ovdje? Pozvat ću ih.
Ne, nemoj. -Trej... -Ne želim da znaju.
Narcisoidni poremećaj ličnosti Kriterijumi...
Iskazuje arogantne i/ili ohole stavove i ponašanje
Imaš li trenutak? -Zdravo.
Da, zapravo mi je drago da si ovdje.
Bi li rekla da imam Narcisoidni poremećaj ličnosti?
Jer DSM kaže da su ljudi koji su narcisoidni
tipično prilično oholi. Da li bi me tako okarakterisala?
Oholog? Reci mi direktno. Jesam li ohol?
Čula sam dobru hipotezu da ti kažem jesi li narcisoidan.
Šta je to? -Ako se kolega pojavi u tvojoj kancelariji
tokom radnog dana, misliš li da je tu zbog razloga,
ili samo da te čuje kako pričaš gluposti?
Baci to na mene. -Ime mu je Trej.
Ima 18 godina i želi da umre sam.
Pobuna je pred nama.
Zašto me niko ne zaustavi sa dobrim vijestima?
Počet ću koristiti ventilacijske prolaze.
Neurologija i neurohirurgija su u otvorenoj pobuni.
Pa je prirodno da si došao do onkologa.
Maksova zabrana ekrana je potpuno nepraktična.
Ekrani su vitalni čak i za osnovne preglede pacijenata.
Znaš šta je zanimljivo u vezi onkologije?
Šta? -Ne mogu ti reći. Nije moje odjeljenje.
Klinika mi je u haosu. Moraš mi pomoći.
Ne mogu. Nemam položaj, Viže.
Nema razloga da lutajuće bande neurologa
slušaju mene. -Maks sluša tebe.
Nije u vezi tvog položaja.
Tebe Maks sluša. Molim te.
Za pacijente.
Da. -Samo da znaš, tvoja velika ideja
pada dole kao balon od olova. -Vidi, ima nešto...
Nešto nije u redu sa Lunom.
Maks, šta... znaju li šta je to ili...
Ne još. Šta trebaš?
Ništa. Ja ću to srediti.
Mali čvor dr Gudvin. Vjerovatno lipom.
Hoćete raditi biopsiju? -Ne želim da paničite.
Imam... imao sam rak. -Rak nije vjerovatan.
Da, znam, ali bi mogao biti,
ili hemangiom ili Bad-Čarijeva malformacija...
Čisto sumnjam da je to. -Ne želim sumnjati. Želim znati.
Trebam znati. -Mogla bih raditi biopsiju, ali... -Dobro.
Mogli bi otvarati sebe na lažno pozitivne...
Uradite to. U redu?
Zapazila sam da drsko kršite Maksovu direktivu.
Jer je suluda. -A ipak sam sigurna da je obavezna.
Trebaju nam naši ekrani zbog konsultacija.
Maks vjeruje da vas držanje očiju na vašim tabletima
samo udaljava od vaših pacijenata.
Pričala sam otvoreno sa Maksom i volio bi da se ovo završi,
pa mi recite, kako mogu pomoći?
Znaš li koliko informacija očekuju da unesemo za svakog pacijenta?
36 stranica. Od toga su 2/3 pitanja o osiguranju i plaćanju.
I nemamo izbora osim da to uradimo tokom pregleda.
Pošto treba 15 minuta da se sve to popuni.
Ako to ne uradimo tokom posjete pacijenta, moramo kasnije.
Što znači duplo vrijeme po pacijentu i duplo manje pacijenata
A neki od nas ne kucaju baš brzo. -Dobro.
Šta ako zaposlimo medicinske pisare
koji mogu unositi podatke dok radite pregled.
Bi li to pomoglo? -To bi bilo sjajno. -Možeš to?
Ne, ali Maks može, a ako želi da se tako radi, onda je završeno.
Šest novih medicinskih pisara dolazi. -To je... hvala ti.
Hvala ti!
Vidiš, znao sam da će te Maks poslušati.
Šta misliš na zid za penjanje? -Koji dio "ukletog novca"
nisi razumio? -Sauna i džakuzi? -Ne.
Vodeni skuter. -Naravno. -Stvarno? -Ne.
Ilaj, Ilaj. U redu.
Zamalo si me zbunio,
sa tvojom litanijom problema. Mislim, glavobolja, koljeno,
nemogućnost da regulišeš tjelesnu temperaturu.
Stvarno sam morala duboko kopati,
i tražiti daleko i široko.
Čak sam konsultovala stari prašnjavi medicinski rad.
Ali sam na kraju shvatila.
Znam šta imaš. Zove se hipotireoza,
i objašnjava sve tvoje simptome.
Čak i ranu na nozi koja se nije zacijelila?
Kakvu ranu koja se nije zacjelila?
Zaboravio sam da je pomenem?
Da, mora da si zaboravio.
Imam li i dalje hipotireozu dr Blum?
Ne.
Dobro, znači,
rana na tvojoj nozi
koja se ne zacjeljuje...
Zatvor...
glavobolje...
Dr Šarp. -Sandra Fol iz računovodstva.
Zašto ste tražili šest medicinskih zapisničara?
Nisam. Maks je. -Osim što neurologija kaže da ste bili vi.
Zar to ne zvuči kao nešto Maksovo?
Da nažalost. Pa zašto nije potpisao papire?
Takođe zvuči kao nešto što bi Maks zaboravio.
Ne mogu odobriti zaposlenje novog osoblja
bez potpisa stručnog direktora.
Dobro, čekaj. Okreni se. -Zašto?
Prihvatljivo poricanje.
Sad se možeš okrenuti.
To meni izgleda kao Maksov potpis.
Takođe izgleda kao nešto što bi on uradio.
Jesi li ikad čuo za magijsko mišljenje?
Ne? To je vjerovanje da
naše misli mogu oblikovati stvarnost.
Ideja da naše najdublje želje mogu nekako oblikovati fizički svijet.
Ili ponekad, nadamo se da ako ne pričamo o nečemu,
to se neće desiti.
Misliš da sam u nekom čudnom stanju gdje ako ne kažem roditeljima,
mislim da neću umrijeti? -Mislim da je moguće.
Ne. To nisam ja uopšte. Potpuno mi je jasna moja situacija.
Dobro. -Za šest mjeseci me nema više.
Da.
Zašto onda ne reći tvojim roditeljima?
Vidi, imam 18 godina, a od toga sam tri proveo uz rak,
tako da u pogledu iskustva, kao da imam 15.
Ostalo mi je manje od godine života i hoću da idem živjeti.
Odlično. Zašto im to ne kažeš?
Onda ću svaki put kad odem iz kuće morati
da se nosim sa njihovim tužnim licima.
Zato biram da provedem moje zadnje dane sa ljudima koji nisu oni.
Shvatam, ali znaš da postoje fizički znaci raka?
Boce analgetika, tijelo će ti propadati. -Pa?
Roditelji će to primjetiti, zar ne misliš?
Terminalni rak nije nešto što možeš sakriti.
Zato odlazim. -Odlaziš? -Mislim o tome čitavo jutro.
Moj drugar Džem ide semestar u Barcelonu.
Uzet ću slobodan semestar i idem sa njim, a nakon toga idem negdje.
Peru, penjenje uz Ande, nadam se gubljenju nevinosti.
U redu se smijati. -Ne smijem se.
Ima tako puno toga što nisam uradio.
Tvoji roditelji će čuti o tvojoj smrti
na planini hiljadama kilometara daleko,
potpuno sam? -I to će biti užasno za njih.
Da. -Ali će im biti užasno bez obzira na sve.
Ovaj put makar neće biti užasno za mene.
Da.
Dobro. Donijet ću tvoje papire za otpust.
Znam. Znam, znam.
-Sve je u redu?
Trebaju obaviti neke testove, ali...
Oprostite. Izgleda da...
Ne brinite za to.
Moja žena bi bila bolja u ovome.
Jeste li probali sa "šššš"?
Da pokušam? -Da, naravno.
Zdravo.
Podizati dijete sam je teško.
Da. Nadaš se da će biti lakše.
Neće.
Ali postaješ bolji prolazeći kroz to. -Da.
Gđo Hili? Ljekar će vas sada primiti.
Evo ga. -Hvala.
Zdravo. Zdravo!
Da, to je bilo bolje?
Sretno. -Hvala. Takođe.
Nakači još litar normalne fiziološke.
Ima pozitivan ANA test i uvrnuta DNK antitijela.
Ima lupus? -I stvara antitijela
koja reaguju sa eritrocitima iz transfuzije. Zato ih odbacuje.
Krv koju damo treba biti pažljivo usklađena
sa tucetom proteina na površini njenih eritrocita, ili će doći do reakcije.
Dobro, donesi je. -Nemamo takvu.
Ali ću pretražiti svaku bolnicu i banku krvi. -Bolje požuri,
ili će iskrvariti na stolu.
Gdje je Bobi? -I dalje je tamo. Pustili su me da gledam
dok je nisu uspavali, a onda su rekli da čekam ovdje
dok ne završe proceduru. -Da, to je tipično.
Otkad je moj muž umro...
mrzim kad je ne mogu vidjeti.
Znam da je dobro, ali...
Znam...
Pođi sa mnom.
Sigurni ste da možemo nazad? -Znam par ljudi.
Možete to ostaviti ako hoćete.
Čak Tarnbil je jedan od najboljih ORL specijalista na Menhentnu.
Sada vidite i zašto.
Hvala vam. -Naravno.
Dr Gudvin, imamo Lunine rezultate.
Izvinite me.
I mi hoćemo zapisničare. -Je li?
Čuli smo da si ih dala neurohirurzima, a mi želimo isto.
Jasno ste mi rekli kako volite svoje ekrane,
pa zapošljavanje zapisničara neće riješiti vaš problem.
Pa šta ćeš nam dati? -Kućne posjete.
Kućne posjete?
Stvaranje autentičnih veza sa ljudima koje liječite,
za to vam treba puno više od sklanjanja glave sa ekrana.
Treba vam totalno uranjanje u živote vaših pacijenata.
Čak i da želimo to, a ne želimo,
naš raspored nam ne dozvoljava. -Otkazujem sve zakazane preglede
pulmologije idući mjesec. To bi bilo dovoljno. -Čekaj, ne možeš to.
Ne radim ja to, Maks je. -Pričala si sa njim o nama?
Da i složio se da je ovo tačno ono što ti treba.
Ti i tvoje kolege ćete posjećivati pacijente u njihovim domovima,
i stvarno ćete ih upoznati.
Maks je predložio da možete početi sa učenjem njihovih imena.
Ilaj. Dobro.
Mislim da sam shvatila šta nije u redu s tobom,
a ovo je tretman.
Izgleda veliko. -Da, jeste.
Vidi, prošla sam preko tvoje gomile simptoma
milion puta i...
jedina dijagnoza do koje sam mogla doći je pothranjenost.
Ilaj, imaš li problema sa kupovinom hrane?
Čekovi socijalnog mi plaćaju većinu stanarine,
ali da bi pokrio ostalo,
prodajem moje bonove za hranu,
i jedem brzu hranu jer je jeftina.
Dobro.
Vidi, ne mogu ovo više raditi.
Znao sam da štedim, ali nisam znao da povrijeđujem sebe.
Šta je sa skloništem?
Oni nude tri zdrava obroka na dan.
Ne mogu oduzimati hranu
od ljudi koji je zbilja trebaju!
Tebi stvarno treba.
Tvoje tijelo u osnovi gladuje.
Jesi li čuo za nešto po imenu "Obroci za starije"?
To je odličan program namjenjen da pomogne
sa potrebama za hranom za starije. -Na listi čekanja sam od juna.
2016.-e godine.
Ne razumijem. Zašto ne možete naći krv?
Vaša sestra treba izuzetno rijedak proizvod krvi,
i do sada, nijedna bolnica u krugu 6 sati ga nema.
Žao mi je Džastin.
Ako ima još nekih članova porodice
koje želite pozvati, sada bi bilo vrijeme.
Elandra je marinac.
Imala je tri ture u Avganistanu,
sada će je put na posao ubiti
jer nemate krv?
Zvao si me? -Znam da idem preko Kastrove,
ali moj pacijent treba svu pomoć koju može dobiti,
i neću dozvoliti da lanac komande stane na put spasavanja njenog života.
Hoćeš li pomoći?
Ela. Imam nešto za tebe.
Shvatio sam da su moje malo stare, pa sam mislio da će ove nove
učiniti da se osjećaš više kao kod kuće.
Viže, stvarno cijenim ono što radiš.
Samo... Tvoj dom?
Misliš naš dom. -Da.
Ima toliko puno tvog starog života tamo,
toliko toga, stvarno i...
Samo... Tamo nema mjesta za još nekog.
Nema mjesta za mene. -Pomjerit ćemo Rohanove knjige.
Nije u vezi knjiga. Samo...
Osjećam da gledam sebe tamo, i samo... sa mojim OKP-om i...
Znam da samo želiš biti od pomoći, i to mi stvarno puno znači.
Samo... to neće moći sa mnom.
Ja... oprosti što nisam pomislio...
Ne, meni je žao.
Ja... Tako si divan i...
Trebaš ono što je najbolje za bebu i...
I za tebe.
Doći ću nakon smjene i pokupit ću moje stvari.
Gdje ćeš otići?
Ostat ću kod prijatelja dok se ne snađem.
Dobro.
Nije rak. Nije neka opskurna infekcija.
Luna ima epidermoidnu cistu, obični nabor tkiva.
Mala injekcija steroida i bit će dobro.
Odlične vijesti. Hvala. -Ako mogu dr Gudvin,
danas su tvoji roditeljski strahovi nadvladali moje medicinsko mišljenje.
Kako misliš?
Od sada pa nadalje, kada Luna dođe ovdje,
ne želim da dođe sa dr Gudvinom.
Želim da Luna dođe sa svojim ocem.
Razumio sam.
Dobro.
Za tvoje otpuštanje, moj druže planinaru.
Evo ga. -Lijepo, hvala.
Prije nego odeš, ako nemaš ništa protiv,
imam još jednu psihijatrijsku misao za tebe.
Šta misliš da napraviš video za tvoje roditelje?
Kakav video? -Kada ode i kažeš zbogom,
tvoji roditelji će znati da je to stvarni oproštaj,
pa zašto im ne bi dao taj poklon? -Pravi oproštaj?
A kada čujem da si umro,
postarat ću se da to dobiju.
Da. Izgleda kao dobra ideja.
Odlično. Pripremiću sve.
Poslat ćemo te za Akonagvu za tren oka, moj prijatelju.
Šta bih trebao reći?
To je do tebe, ali pokušaj zapamtiti da kad tvoji roditelji vide ovo,
nosit će se sa činjenicom da te više nema. Dobro? Pa...
Ne znam, možda da im kažeš kako želiš da budeš upamćen.
Pet najvažnijih sjećanja.
Zdravo mama i tata. Zdravo.
Kada vidite ovo, neće me više biti,
i mislio sam da bi željeli čuti ovu poruku od mene.
Kako god, evo mojih pet najvažnijih sjećanja.
Dobro. Evo jedno.
Dan kada mi je konstatovan rak. Vozili smo se kući iz bolnice,
i ponudili ste mi sladoled.
Imao sam 15 godina i pokušavao biti čvrst i šta god, pa sam rekao ne.
Kasnije tog dana ste mi ga ipak donijeli.
"Roki Road".
Prošle su godine od kad sam od vas tražio
sladoled, ali ste se sjetili mog omiljenog,
i to mi je bilo tako drago.
Broj dva.
Igranje "baci Treja" kad sam bio mali.
Možda je bilo i moje prvo sjećanje. Biti bačen u zrak,
i ne brinuti hoćete li me uhvatiti.
I...
Dan zahvalnosti.
Kad sam pokušao jesti tatin nadjev nakon
hemoterapije ali mi je bilo muka i...
I morali ste pomoći da se očistim.
I mrzio sam to, ali podsjećanje na sve ovo,
"Isuse, šta bih uradio da nisam..."
"Da nisam imao vas?"
Možeš li... zaustaviti snimanje, molim te?
Angažovala si medicinske zapisničare van budžeta?
Otkazala si klinike? Falsifikovala si Maksov potpis?
Obično čuvam ogorčenje za Maksa, ali si ovaj put nadmašila i njega.
Bio je naporan dan. -Ovo nije igra Helen.
Sada si sama i ako ne želiš da te najurim
iz bolnice, bolje da počneš pričati.
Smeta li ti da hodamo brže? -Smeta.
Naučila si nešto iz degradacije? -Ono što sam naučila je da ponekad
moramo zaobići pravila da pomognemo pacijentima,
i pomaže kad nemam zvanje koje me sprečava.
Bože, zvučiš kao on. -Dobro, jer sve što sam uradila danas,
Maks bi isto uradio. Pacijenti su najvažniji dio bolnice,
centar svega što radimo. -Vjerovala ili ne,
oponašanje Maksovog nepromišljenog i
neodgovornog ponašanja ti neće donijeti poene.
I gdje do đavola idemo?
Madam, unutra ćete naći sintetičku krv
koju ste tražili. -Šta se dešava? Ko ste vi?
Kada marinci saznaju da je neko naš loše, riješeni smo da pomognemo.
Hvala vam pukovniče.
Šta si govorila? -Ta krv će pomoći Rejnoldsovom pacijentu?
Hoće. -Onda kreni!
Vaš poziv je jako važan. Molimo ostanite na čekanju,
i naredni predstavnik Obroka za starije
će vam pomoći. -Obrok za starije. Ovdje Linda.
Linda, ovdje dr Loren Blum iz Nju Amsterdama.
Imam pacijenta koji je na vašoj listi čekanja.
Žao mi je, znam da je frustrirajuće,
ali mogu proći i godine dok se ne probije na vrh liste.
Ima previše gladnih starijih osoba.
Tačno.
Dobro, koliko bi koštalo da se izbriše vaša lista čekanja?
Pokušavate da me podmitite? -Ne. Ne.
Samo sam se pitala koliko bi koštalo da uslužite sve koji čekaju?
To je velika cifra.
Pokušajte.
Ilaj. Zvala sam "Obroke za starije".
Ispalo je da ipak imaju jedno otvaranje.
Bobi je samo htjela vidjeti je li Luna dobro.
Jeste. A Bobi?
Jeste. -Dobro.
Moj broj.
Nisam stvarno...
Broj je za Lunu. -Za dan igre. -Dan igre?
Da, znaš, bebe na ćebadima, prosuta hrana, bitke sa igračkama.
Tačno. Dan igre. Čuo sam za to.
Da, dobrodošao na idući nivo roditeljstva Maks.
Dali ste mojoj sestri eksperimentalnu krv. -Sintetičku krv.
Većinom se koristi za povrede na ratištu.
A to zapravo i nije prava krv.
Naučnici uzmu hemoglobin, molekulu koja nosi kiseonik,
i umotaju je u polimerni premaz.
Što znači da njeno tijelo dobija kiseonik koji treba,
ali neće odbaciti krv koja ga nosi.
Elandra jako dobro reaguje na tretman.
Izvući će se.
Nisam znala da je ovo moguće. -Nije bilo.
Ali je dr Šarp ipak učinila da se desi.
Hvala vam.
Flojde, zvao si? -Ne znam kako ću reći ovo,
pa ću to samo reći. -Dobro.
I tako je Evi uzela novi posao u San Francisku,
i to je sve što je ikad željela,
ali to znači da će biti dosta promjene sa nama,
i samo sam želio biti jasan sa tobom oko moje budućnosti ovdje.
Dobro, mislim da je to sjajno. Da, shvatam to.
Učinit ćemo da sve što slijedi bude što bezbolnije.
Cijenim to. Hvala ti.
Naravno. Blesavo je.
Ti i ja smo povezani od mog prvog dana ovdje.
Prvi koga sam zaposlio. Znaš to?
Najbolja odluka koju sam donio. -Hvala.
Da znaš, sve što trebaš od mene, tu sam.
Polaskan sam, zbilja i definitivno ću te držati za riječ.
Dobro. Znam kako brutalne mogu biti veze na daljinu.
Ne, ne, ja sam... -Uzmi par nedelja i pomozi Evi da se preseli
i smjesti i... -Maks, to je velikodušno, ali...
Dobro. Zaslužio si. Učinit ćemo da to radi, za vas oboje.
Je li tako? Imamo ovo. U redu?
Jer je timski rad onaj iz snova! Je li tako pajdo?
Kako si uspio da se predomisli?
Nisam. Mislim kako je Trej shvatio da
ne može završiti svoju priču bez njih.
Hoću da ti pokažem nešto.
Šta sa onim što je tvoja žena željela?
Ovo je ono što bi željela.
Rohan se nikad nije vratio kući,
ali njegovo dijete jeste.
Dijagnostički i statistički priručnik mentalnih bolesti
Luna je dobro. Potpuno je zdrava.
Ispalo je kako sam ja onaj kome je trebalo malo pomoći.
Jesi li je dobio? -Da. Mislim da jesam.
Čuo sam da je moja ideja prošla bez problema.
Zbilja. Kao podmazana. -Dobro.
Dobre ideje obično i prođu tako.
Laku noć.
Šalim se! Bila je to šala. Bila je to katastrofa.
Čuo sam da je bilo užasno.
Znam. Znam šta si sve uradila.
Znam da moje ideje jedino rade
zbog tebe, i tako sam želio reći...
Ne. -Ne? -Ne.
Mislio si mi se zahvaliti, je li tako?
Jesam. -Dobro, ne.
Jer ću se ja zahvaliti tebi. -Zašto?
Konačno osjećam ono što mora da ti osjećaš
svaki put kad okreneš ovu bolnicu na glavu,
i stvarno je nešto. Uzbudljivo je!
I želim više toga. Želim to svaki dan.
Maks, bila sam tvoje obezbjeđenje tako dugo
da ako krenem ovim putem, trebat ću da ti počneš biti moje.
Kako mogu pomoći?
Fixed by: BOTANICMAN