Szerelemből tettem.
Ott hagytam az álomállásomat,
a kedvenc boltokat, a Yankeest... a megszokott életemet, érti?
De komolyan Londonban lakni
őszintén a legjobb dolog.
Ezt örömmel hallom, dr. Goodwin.
És megkaptam az orvosi engedélyemet Angliában.
Nem az Államokban, az már megvolt.
Szóval készen állok újra dolgozni,
csak mondja mi a munka.
Urológust keresünk.
Nem éppen erre számítottam.
Jobban kell koncentrálni.
Meséljen az előző munkaadójáról.
NHS Hampstead.
Ah, értem. És milyen minőségben?
- Recepciós. - Recepciós?
És miért hagyta ott?
Hah, elég vicces sztori.
Kirúgott a barátnőm,
amiért lázadást keltettem.
Ez rosszabbul hangzik, mint valójában.
Gyerünk.
...6 évet ahol a specializációm
a fertőzések tanulmányozása volt.
Lenyűgöző önéletrajz, dr. Goodwin.
Nos, ezek csak a fontosabb pontok,
a teljestől eldobná az agyát.
Nos, határozottan alkalmas.
Köszönöm.
Azt is mondhatnánk, túlságosan is.
Tényleg? Ki mondana ilyet? Én nem mondanám.
Én azt mondanám, hogy pont...
kellő képen alkalmas vagyok.
Felvenni valakit, aki könnyedén átvehetné a helyemet
nem tűnik a legbölcsebb döntésnek.
Azelőtt pedig orvosigazgató volt
az Új Amszterdamban, New Yorkban.
Talán ezzel kellett volna kezdenie.
Én... észben tartom.
Felkereshetjük a jelenlegi igazgatót,
Veronica Fuentest, ajánlásért?
Azt igazán nem ajánlanám.
Ez jó lesz.
Nézze, tudom, hogy milliónyi oka van
nem alkalmazni, de szükségem van erre.
Mármint, szeretem ezt.
Erre képeztek ki...
ellátásra, gyógyításra, hogy segítsek másoknak.
Az sem érdekel, ha valami félreeső folyosón kell kezelnem a betegeket...
megteszem, csak könyörgöm.
Kérem.
Engedjen újra dolgozni.
- Nem. - Nem.
Sajnálom, de nem.
Nincs helyünk az ön számára,
de nem kétlem, hogy csodás helyet talál majd.
- Nem. - Nem.
Nem, nem...
4. évad 12. rész A keresztút
Fordította: LunaSol lunasol@nycmail.com
Hogy van? Vannak még vérpöttyök?
Minden rendben, de érted, az ágynyugalom
naponta 23 órán át
az idegeire megy, akárcsak én.
Igen, azt hiszem mindketten a kutyaházba kerültünk.
Igen, de hé, köszi, hogy beugrasz helyettem.
Van néhány állásinterjúm. Ha bármire szüksége lenne...
Hogyne, örömmel segítek.
Oké, rendben, jó.
- Csak... elnézést. - Bocsi, jó.
Hé, Floyd, um...
ismered a járást?
Nem. Nem, nem, nem.
Sosem jártam bent.
Én nem voltam sehol.
Oké... a háló az emeleten van.
- Értem. - Oké, jó.
A labor telefonált.
Azt akarják, hogy minden vérmintát duplán küldjünk be.
Valamint, az ég szerelmére, ne rendeljenek vérsüllyedés labort.
És uh...
nyilvánvaló, hogy dr. Shinwari
itt hagyta a rezidens képzést,
de nem töltött ki néhány papírt távozáskor,
és nem adott meg elérhetőséget.
Valaki tudja, hogy merre van, igaz?
Hivatalos papírmunkáról van szó, oké?
Nem árulják be vagy bármi ilyesmi.
Tudom, hogy az egyikük tudja, hogy hol van, oké?
Szóval csak...
Nico Jerrino, 33 éves, eszméletlen, súlyos zúzódás.
Beverte a fejét a Madison Square Garden lépcsőjébe.
Rendben, vigyük az egyes traumába.
Másodlagos felmérés, vizsgálják meg a gerincét, csináljanak fej CT.
Tudják hogy megy ez.
- Mesélj a nőről. Milyen volt a randi? - Nem, ez személyes,
és én csak szakmai minőségben vagyok itt.
Mindig ezzel jössz, amikor szaftos részleteket akarok.
Oké, talán mesélek majd
a lázadós találkozónk után,
ami egyébként, nagyon nem professzionális.
Üdv.
- Üdv. - Üdv.
Mit csinálnak itt?
- Semmit. - Uh, semmit.
Szeretek... ide jönni és gondolkodni.
Megértem, a holtak elég csendesek.
Habár ha a gyökércsakrájával figyel,
hallhatja őket a másik oldalról.
Uh...
Ez egy vicc.
Nem vagyok őrült, emlékszik?
Hogyne, teljesen. Szóval engem keresett?
Igen, Veronica az onkológiára küldött.
Szóval csak szerettem volna szólni.
Tényleg? Miért?
Nos, a munkám nagyon hasznos lehet olyan betegeknél,
akik kemó és sugárkezelést kapnak,
és mindketten újak vagyunk itt,
szóval gondoltam összedolgozhatnánk,
megmutathatnánk egymásnak, hogy hol vannak a holttestek.
Szóvicc.
És milyen jó.
Akkor gondolom majd találkozunk.
Nagyszerű.
Az ülései mindig ilyen izgalmasak?
Nem, ez a legvadabb.
Nos, mint mondtam, ez az ön ideje, szóval...
Nem igazán.
Ezek az ellenőrzések a főnökség követelményei, igaz?
Igen, így van.
Ezért beszélni fogok minden munkatársával
az év folyamán.
A munka rendben, a házasságom rendben.
Nem akar jobbat, mint "rendben"?
Nos, a műszak végén
túl fáradt vagyok az izgalmasabb dolgokhoz.
Az milyen? A kimerültség.
Meséljen róla.
Lefekszem a kanapéra néhány hideg sörrel.
Bekapcsolom a tévét.
A feleségem a napomról kérdezget,
amiről nem akarok beszélni.
Ő dühös lesz, én meg védekező.
Tipikus házasság, igaz?
De több interakciója volt a feleségével, igaz?
Miért maradt abba?
Mint mondtam, fáradt vagyok.
Az mikor kezdődött?
Ideje dolgozni menni.
- Jót dumáltunk. - Jó, oké.
Ne feledje, hogy, mint a munkáltatója,
meg fogom figyelni a nap folyamán, szóval...
Jó.
Menjünk.
Mr. Jerrino. Üdv, dr. Bloom vagyok.
Az Új Amszterdam Kórházban van.
Emlékszik, hogy beütötte a fejét?
Ki nyerte a meccset?
Megbocsát?
Knicks. Ki nyert?
Oh, uh, nem tudom. Később megkérdezhetek valakit.
Megtenné, kérem, most?
Nagyon fontos. Szuper fontos.
A szerencsét hozó mezem volt rajtam, és 10 ponttal vezettünk,
- és szerintem lehet, hogy... - Oké.
- Oh, várjon.
Ho-hol a mezem?
Mindene abban a zsákban van
- az ágy lábánál. - Oh, hála az égnek.
Néhányan azt hiszik, hogy rongy,
mert csak akkor mosom ki, amikor nyerünk.
Mármint, tisztítom, érti? De kezd eléggé...
99-96. A Knicks vesztett.
Az lehetetlen. Megnézhetem?
Fenébe! Elszúrták.
Nincs D. Eltolták.
Kiment megint. És béna lesek.
Egek, annyira bénák!
Micsoda veszteség.
Rosszul érzem magamat.
Um... metaforikusan?
Nem... nem kapok rendesen levegőt.
Az oxigénszintje rendben van.
Kell ide egy vészhelyzeti szett, máris!
Szia, én vagyok. Most értem ide.
Az állásinterjúk jól mentek.
Igen, sok jó lehetőség van, szóval...
- nehéz lesz, uh... - Kinyír a lábam.
- Nincs törlés. - nehéz lesz választani.
4 hét múlva találkozunk.
Na mindegy, várok itt egy kicsit,
és ha túl elfoglalt vagy,
majd... otthon találkozunk.
- Szeretlek. - Nem bánná, ha
levenném a lábamat és itt hagynám?
Nem sok hasznomra van, tudja.
Találkozunk egy hónap múlva, Mr. Chiltern.
- Az micsoda? - Prospektus.
37-es.
Uh... Mr. Chiltern,
dr. Max Goodwin vagyok.
Miben segíthetek?
Médecins Sans Frontieres az afgán határnál?
Egek, micsoda jelentős tapasztalat
lehetett.
Megértette velem, hogy mi, mint orvosok mennyi mindent tehetünk
alig néhány eszközzel.
Tudom, hogy a Hampsteadnek kicsi a költségvetése,
de annyi mindent lehetne tenni a meglévővel is.
Jobban egyet sem érthetnék. Amikor igazgató lettem,
hihetetlen felelősséget kaptam,
és a legjobb részemet kell ennek az intézménynek adnom,
tudva, hogy ez engem is meghatároz,
az értékeimet, az elveimet.
"Ne a járt úton haladj, hanem inkább abban az
irányban indulj el, amerre még senki sem járt, és hagyj nyomot magad után."
Emerson.
Örvendtem a találkozásnak, dr. Sharpe.
Szintúgy, dr. Vaishya.
Azt hiszem, megtaláltam a helyettesemet.
Ah, biztosan kedves ember.
Annak szentelte az életét, hogy segít azoknak, akik rászorulnak.
És Emersontól idézett. Ha ez nem egy jel...
Nem igazán tudom hogyan megy ez Amerikában,
de nincs sok kórházigazgató
a világ ezen felén.
Folytassa.
Nos, ön megkapta azt a ritka lehetőséget,
hogy igazi változást indíthasson el az NHS-nél.
Egy női helyettes viszont sokat jelenthet
a következő generációknak.
Különben, ki fogja betanítani a következő olyat, mint ön?
Igaz. Így még nem gondoltam erre.
Nos, egy nőt alkalmazni komoly előre lépés lenne,
de természetesen, ez az ön döntése.
Hát, ez egy csúnya dudor.
Igen, ezt én is látom.
Ehhez nem kell orvos, hm?
Ah, au!
Elnézést. Uh, ez osteoarthritis.
- Ez nem hangzik jól. - Nos, nem olyan vészes.
Hozok egy tűt, leszívjuk a folyadékot
és a duzzanat lemegy,
azonnal jobban érzi majd magát.
Maga tényleg orvos?
Igazából én, uh,
én vezettem Amerika legrégebbi közkórházát.
Ha ha ha ha! Ja, na persze.
Igen, szóval maradjon itt,
én meg hozok orvosi felszerelést.
Mindjárt jövök.
Üdv, Priscilla.
Helló. Hoztam egy kis nasit a szerelmemnek,
és gondoltam önnek is hozok.
Oh, milyen kedves. Adja,
máris beviszem neki.
Tudja mit? Arra gondoltam, hogy
én magam adom át neki.
- Hogyne, jó, oké. - Nem gond?
Remek, örültem.
- Szintén. - Remekül fest.
Köszönöm.
Mi a fene történt velem?
- Szívrohama volt. - Komoly?
Nagyon is.
Egy stressz okozta kardiomiopátia,
ami miatt aorta aneurizmája lett.
Ah, most viccel?
Apám minden évben lefutja a maratont.
A nagyapám még 93 évesen is jól van.
Önnek viszont...
van egy aneurizmája, ami bármelyik pillanatban elrepedhet.
Nézze, egy kardiológus lejön majd konzultációra,
de elég biztos vagyok benne, hogy
nyílt szívműtétet fognak javasolni.
É-én ezt nem értem. Odafigyelek magamra.
Minden reggel smoothiekat iszok, valódi káposztával.
Sétálok egy órát. Jól étkezem.
Nos, mióta Knicks rajongó?
Mindig is az voltam, miért?
Oké, nos az ultrahang szerint
egy 80 évesével azonos szíve van.
Ez stressz, adrenalin, ingadozó pulzusszám,
mert annyira érdekli, hogy ki nyer és ki veszít.
Mit próbál mondani, doki?
Nico, a Knicks szó szerint megöli.
Willow, köszönöm, hogy bejött. Kérhetek önnek valamit?
A kevesebb rák jól jönne.
Mind ebben reménykedünk.
Lefogyott néhány kilót
a pár héttel ezelőtti időpont óta.
A középiskolás én ugrálna az örömtől.
Milyen az étvágya?
Semmi sem néz ki jól, semminek sincs jó szaga,
már az evésről való beszélgetés is rosszullétet okoz,
szóval hagyjuk, oké?
Willow, sok páciens, aki gyógyulás alatt áll
dühös és idegességet érez.
De ez a mix...
Etopozid, ciszplatin, citarabin...
még mindig ez a legjobb esélye.
Viszont aggódom a mellékhatások miatt.
Igen, én is,
viszont rájöttem, hogy hogyan kerüljem el őket.
Ez csodálatos.
Be akarom fejezni az összes kezelést.
Feladom.
Ne, várjon.
Ne másszon a fejembe. Kifelé, kifelé.
Hé, hölgyem, nem lehet itt. Ez egy forgalmas hely.
Hé, maga szerint nem tudom, hogy mit akar?
Hahaha, tudom.
Elbújik az interneten,
de különleges üzenetet kapok, amikor megpróbálnak megtalálni.
Jó, jó, hogyne, persze.
Rendben. Menjen innen, menjen innen.
Ne érjen hozzám. Ne jöjjön a közelembe.
Asszonyom, még egyszer megismétlem, oké? Most el kell mennie innen.
- Ne jöjjön a közelembe! - Oké.
Tudja mit? Figyelmeztettem.
Elmegy innen, most. Rajta.
Gyerünk, ne ellenkezzen.
Ez az, oké?
Nézzék ezeket a zsarukat!
Olyan izgalmas, mint a filmekben?
Igen.
Azt hiszem, hogy rájöttem
miért olyan fáradt állandóan.
Miről beszél?
Én... azt hiszem, hogy ön PTSD-től szenved.
Bevallom, nagyon izgatott lettem,
amikor megtudtam, hogy ön is a Cambridge-re járt.
El sem hiszem, hogy épp csak elkerültük egymást.
Igen. És ismét kapcsolatba lenni
az egyetemmel, nagyon merész lesz Hampsteadnek.
És ha ön lenne a mentorom, az komoly mérföldkő lenne.
Nos, örvendtem a találkozásnak, dr. Stewart.
- Majd jelentkezem. - Hogyne.
Köszönöm.
- Aláírná ezeket? - Igen, hogyne.
Azt hiszem, hogy megtaláltam a helyettesemet.
Nagyon izgalmas. Egy erőteljes hölgy.
Csak gondoljon Hampstead muszlim populációjára.
- Oké. - Nagy és egyre csak nő.
Miért ne legyen több olyan személyzet, akik úgy néznek ki, mint a betegeink?
Nos, én is muszlim háttérrel rendelkezem.
Tényleg? Ezt sosem említette a tévében.
- Nos, az apám az volt. - Minden oké.
Nem ez a legfontosabb az ön számára,
de sok páciensünknek az.
És statisztikai szempontból, ha olyan orvosok kezelnek,
akik úgy néznek ki, mint te és megértik, hogy
honnan jössz, az jobb kimenetelhez vezet.
Igen, ez teljesen igaz.
Tudom, hogy jól fog dönteni.
Ahogy mindig.
Végzett már? Odanézhetek?
Uh... még nem.
Áthelyezem,
hogy le tudjam szívni a folyadékot.
Nem akarom tudni a részleteket.
- Értem. - Tűk.
Hogyne. Szóval mióta taxizik?
18 éves korom óta. Egy igazi okoska voltam.
Addig tanulmányoztam a térképet, míg úgy nem ismertem a várost, mint a tenyeremet
Hm.
Mindig is tudtam, hogy itt akarok lenni...
a kormány mögött.
Sosem akartam mást csinálni.
- Elhiszi ezt? - Hmm.
El sem tudom képzelni, hogy ne tudjak többé vezetni.
Ismerem az érzést.
Rendben, ne állítsuk meg a km órát.
Oh, Ada King! Ember, állatira fáj az a tű.
Nem, nem, ez nem a tű.
Ez valami más.
Oh, csak finoman.
Sokat dolgozott mostanában térdelve,
padlót tett le, meg ilyenek?
- Linó. - Linó?
Linóleum, igen.
Megcsináltam a lányom lakásában. Ezt honnan tudja?
Azt hiszem, hogy attól
létre jött egy új fúzió itt a térdkalács felett.
Nos, akkor örüljünk, hogy megvan a következő havi időpontom.
Nem kell egy hónapot várnia. Máris rendbe tudom hozni.
Kérem a kezét.
Nyomja ezt itt, én pedig mindjárt visszajövök.
Hozom még valamit.
Üdv.
Az egyetlen, amit egy nő jobban szeret a meglepetésnél,
az a keksz.
Komolyan, ön és dr. Sharpe annyira édesek.
- Menjen csak. - Oké.
Nico, remek híreim vannak.
- K.D-nek kiment a térde? - Nem, szereztem időpontot önnek.
A műtő varázslatos módon előhúzott egy helyet a szívműtétjének.
Szóval mehetünk fel.
El kell tolnom egy nappal. Ma meccs van.
Ezt nem lehet kihagyni.
Oké, Nico, a műtétje az, amit nem lehet kihagyni.
Rajtam lehet a szerencsét hozó mezem?
Nem. Fel fogják nyitni a mellkasát.
Akkor nem megyek bele. A csapatomnak kellek, dr. Bloom.
Nico, hallgasson meg, oké?
Meg fog halni.
Hogy lehet fontosabb a Knicks újabb vesztes meccse, mint az élete?
Ők az életem.
Nézze, nincs barátnőm.
Nem szeretem a munkámat.
Nincs...
másom.
De ezek a meccsek,
az eddigi meccsek, a draft,
a kemény fanok, mint én...
nekem ez a minden.
Azt hiszem, van egy megoldásom...
és utálom.
Floyd?
Ébren vagy.
Te pedig a konyhámban vagy. Hol van Claude?
Volt néhány állásinterjúja, amit nem tudott eltolni,
ezért megkért, hogy figyeljek rád.
Felügyelő csapatoztok?
Mm... jobb szeretném nem így hívni.
Éhes vagy?
Igen, éhezem.
Azokra a derelyékre vágyom a Lower East-en.
Igen.
De a leves is megteszi most.
Oké, csinálok neked.
Nézegeted a fotóalbumot?
Annyira fiatalnak tűntök.
Azok voltunk.
És boldogok.
Azok voltunk.
A kórház az.
Menj. Menj, menj, menj. Jól megleszek egyedül is.
Igen?
Köszönöm, hogy várt.
Végül szeretnék hazamenni.
Szeretnék javasolni egy kísérleti műtétet.
Több kísérletben is ígéretes volt,
és kérhetem a könyörületes használatát.
Nem kockázatmentes,
de kiszedhetjük a rákot egy műtéttel.
És örülnöm kéne ennek a hírnek?
Vigyen haza magával
némi információt a kísérletről, oké?
Szánjon rá időt. Gondolja át.
Ha kérdése lenne, én itt vagyok.
Nem kell átgondolnom.
A válasz nem.
Ez egy nagy döntés, Willow.
Megbeszélhetnénk holnap.
Nem akarok beszélni magával. Dr. Sharppal akarok beszélni.
Sajnálom, Willow.
Tudom, hogy ezek az átmenetek...
Átmenetek? Ez az életem.
Nem ismerem magát... és nem bízom magában.
Most már mehetek?
Nem emlékszem... traumára.
Nem, a PTSD-ben szenvedők nem emlékeznek a traumára,
újra átélik azt.
A múltjuk egyik eseményére reagálnak,
nem pedig arra, ami éppen történik.
Ma az utcán, annál a hajléktalan nőnél,
valami olyasmire reagált, ami nem volt ott.
Amire reagáltam,
az egy kiabáló dilis volt előttem.
Miért emelte fel a hangját?
Mert a nő kiabált.
Igen, a fejében lévő víziókkal, nem pedig önnel.
Alig nézett magára.
Aztán ön... megragadta.
Rögtön fizikai erőt alkalmazott
egy olyan személynél, aki nem mutatta erőszakosság jelét,
sőt talán fel sem fogta, hogy maga ott volt. Miért?
Tudja mennyi megrovást kaptam indokolatlan fellépés miatt?
Nullát. Erre azt mondja, hogy kegyetlen vagyok?
Nem mondtam, hogy kegyetlen.
Vagy tudat alatt kiborul, vagy bármi.
Téved. Azt tettem, amire kiképeztek.
Amit látott, nem trauma volt.
Még csak durva sem volt, csak egy átlagos nap.
Sokat izzad egy olyan személyhez képest,
aki csak valami átlagosat élt át.
Mióta van meg az a törlőkendő?
Columbózik egy kendő miatt.
Na és az italok?
Hányat iszik meg a kanapén?
Oh, te jó ég.
Nem azért iszik, hogy ellazuljon, azért iszik, hogy elnyomjon valamit.
Mondja, hogy tévedek.
Hagyja ennyiben.
Nem lehet.
Bármi is az, amit elnyom,
az teszi agresszívvá.
És most nem csak a házasságáról van szó.
Az ön munkájában emberek halhatnak meg.
10-13-as van folyamatban a 48. és 9. utca sarkán.
A gyanúsítottnál valószínűleg fegyver van és veszélyes.
2-7 Adam, 10-4, indul.
Bűntény van folyamatban.
Látni akar munka közben? Szálljon be.
Amikor láttam, hogy túl sok ember,
akik pont olyanok, mint a szüleim, kuzinjaim, nénikéim
jön be a kórházba
olyan krónikus betegséggel, aminek a kezelésével már elkéstünk,
tudtam, hogy változtatnom kell ezen.
Ezért elindítottam az Egészséges Habibit
Ez amolyan pop-up klinika, gyors utcai csapattal.
Sikerült elérnünk
néhány sikeres gyógyszeres megelőzést
Hampstead környékén.
Egek, maga fantasztikus.
Sajnálom, az rossz dolog?
Nem, nem, persze, hogy nem.
Csak nekem um...
nehéz és lehetetlen
döntést kell hoznom,
és ön annyira csodálatos.
Szóval csak még jobban megnehezíti.
Őszintén szólva, teljesen elvesztem.
Nem is kéne magát terhelnem ezzel, de...
Igen.
Elnézést, hogy zavarom, asszonyom,
de elkaptam valakit, aki orvosi felszerelést próbált lopni.
Szia, kicsim.
Szia. Köszi, hogy bejöttél a szabadnapodon.
Nos, azzal telt eddig a napom, hogy
megpróbáltam ellátni a terhes barátnőmet,
a férje parancsára... az ő házukban.
Tudod, mindig rácsodálkozom, hogy az életed
milyen gyorsan érdekes lett.
Tudod mit? Nem is vagyok ott.
De miért is kéne? Nem mintha
felkerülne egy kép rólam a polcra,
főleg így, hogy mindent csak még jobban komplikálok.
Rendben. Te mentél bele ebbe, igaz?
Igen.
Akkor ne legyél ennyire passzív. Mutasd meg neki, hogy törődsz vele.
Be kell szállnod a meccsbe és szerezni pár jó pontot.
Nem Baptistnak, hanem saját magadnak.
Csak úgy van esélyed maradni.
Te mi-mit... Mi a franc ez?
Szerinted neked vannak titkaid?
Ha bárki rájön erre,
a puszta kezemmel nyírlak ki.
Oké.
Szeretném feljelenteni emberrablásért.
Oké, majd mondom dr. Wildernek.
Tudja, hogy hova visz engem?
Igen, és meg kell mondjam, hogy egy kicsit meglepett.
Willow, ő itt dr. Mia Castries.
Ő a természetgyógyászat vezetője.
Üdv, Willow. Örvendek.
Hol vannak a szélcsengők?
A bambusz szélcsengőim otthon vannak, de értékelem a humort.
Egész héten itt vagyok. Talán.
El kell érnem, hogy bízz bennem.
Nem ismerem dr. Castriest,
de sokan vannak jó véleménnyel róla.
Nem bízom dr. Castriesben,
mert nem könnyű kiérdemelni a bizalmamat.
Ismerősen hangzik?
De hajlandó vagyok mindezt félre tenni, ha segíteni tud neked.
Megengeded neki, hogy megpróbálja?
Kinyújtanád a kezedet?
Oké.
Ezt akupresszúrának nevezik.
Ez nem invázív.
Mi "jó érintésnek" hívjuk.
Ez a nyomáspont a P6-os.
A meridián pályája felvezet a karodba és onnan a mellkasodba,
onnan a has felső részébe.
Nem gond, ha kicsit nyom,
de nem kéne, hogy fájjon.
Nem fáj.
Oké.
Most kérem a másik kezedet,
és megkérlek, hogy tegyél meg valamit.
Mond, hogy "elfogadom a gyógyító érintést".
Komoly arccal?
Energetikai oldalról nézve, nem szükséges.
Elfogadom... a gyógyító érintést.
Én... elfogadom
a gyógyító érintést.
Elfogadom...
a gyógyító érintést.
Elfogadom.
Mit érzel?
Rém öntudatosnak.
Bármi mást?
Éhséget.
- Tűnjön el innen. - Maradjon a kocsiban.
Uram, menjen innen.
Elijeszti a vendégeimet, összetör mindent.
Uram, menjen be.
Menjen innen!
Hé, hé, megsérült valakit?
A fickó veszélyes.
- Uram, uram, nézzen rám. - Vissza!
Nem akarom, hogy bárkinek baja essen.
Hall engem? Nem ismétlem meg.
Elsétál arra az utcán.
Azt akarja, hogy bevigyük? Menjen.
Három, kettő...
Hé, meg se forduljon a fejében. Lássam a kezeit!
Hé, hé!
Dr. Frome, szálljon vissza a kocsiba.
- Menjen innen! - Mi a fenét művel?
- Szálljon vissza a kocsiba. - Meglesz, meglesz.
Egy pillanat, csak egy perc.
Szeretnék beszélni a barátommal.
Hagyjanak békén! Mind!
Maga és maga és maga.
Megtennék, hogy elviszik?
Kérem, kérem, kérem. Csak beszélgetni szeretnék.
Beszélgethetnénk egy percet? Csak ennyit kérek.
Egyébként Iggy vagyok. Örvendek.
Önt hogy is hívják?
Erman.
Erman, az egy jó név.
Tetszik ez a név.
Szóval Erman és én egyetértünk abban,
hogy amikor ilyen napunk van,
kiabálni velünk
a legrosszabb dolog, igaz?
Senki sem szereti a kiabálást, ugye, Erman?
Nem.
- Nem. - Nem.
De... szeret itt lenni, igaz?
Mármint, valamiért ezt a helyet választotta.
Gondolom nem a bisztró fényei miatt.
Hideg van.
A melegítő lámpák. Igen. Hideg van itt kint, hah?
- Igen. - Mit szólna egy forró kávéhoz?
Erman, szeretne... szeretne egy pohár forró kávét?
Kérhetek egyet önnek?
Lehetne szó róla? Kaphatnánk egy pohár forró kávét?
Most már kávét is adjak?
Kifizetem, kifizetem.
Köszönöm. Én állom. Oké, Erman?
- A dolgok... zavarók. - Igen.
Azt lefogadom. Ijesztő. Hé, Erman.
Van egy templom innen egy tömbnyire és van melegedőjük az udvarban.
Tudta ezt?
- El fog taszítani? - Nem, nem, nem, nincs taszítás.
Csak segítség, csak segítség.
Nem az öné, és nem az övé.
Nem, persze, hogy nem. Csak sokkal csendesebb a hely.
Oké? És köztünk szólva, a templom kávéja jobb,
mint amit itt szolgálnak fel,
de ez a mi titkunk, rendben?
Köszönöm. Parancsoljon.
De tudja, jobbra fordulnak a dolgok.
Oké? Megígérem.
Jöjjön, sétáljunk.
Engedjék át.
Üdv.
- Nem bánja? - Nem.
Köszönöm.
Jó. A jó öreg St. Joe's.
Megengedik a hajléktalanoknak, hogy hátul ellegyenek.
Bár azt mondhatnám, hogy Erman rendben van,
de legalább nincs veszélyben, tudja?
- Az jó. - Igen, az.
Tavaly um...
volt egy szörnyű esetem.
Vertek egy gyereket.
Kategorizálnunk kellett.
Na mindegy, jött egy másik hívás.
Egy sima, utcai bolond jelenetet rendezett.
El kell vinnem onnan,
de amikor hozzá érek,
kiborul.
Küzd, fél.
És azt a fogást csinálom, amit tanítottak,
amivel minimalizálhatjuk a veszélyt.
De a fogás, amit tanítottak nekünk...
annyira könnyű...
eltörni a vállat vele.
És én megtettem.
A nő elkezdett sikítani.
Annyira rémes volt,
mert nem éreztem sajnálatot iránta,
sem megbánást, vagy bármit, amit egy tisztességes ember érezne.
Három helyen törtem el a vállát,
és nem éreztem mást csak...
- Haragot. - Igen.
Tudja, akiknek PTSD-je van,
gyakran kirekesztik a szeretteiket.
Pont, mint ön és a felesége...
ön visszavonul, mert attól tart, ha nem teszi,
rossz emberként fogja látni önt.
De az nem a valóság. Ön nem rossz ember.
Ön mondta: csak a munkáját végzi.
Azt teszi, amit elvárnak öntől.
De a rendőrök nincsenek felkészítve rá,
hogy olyan mentálisan instabil emberekkel bánjanak, akik nem bűnözők.
Az nem az ön munkája, az az én munkám.
A szociális munkás munkája.
Mi lesz legközelebb?
Nos, sokszor tanítom orvosoknak és ápolóknak,
hogy hogyan kezeljenek pszichózisokat.
Örömmel megtanítom önnek is.
Minden, amit csinálok jóváhagyást igényel
a bizottságtól, szakszervezettől, kiképzőtől.
Nincs mellékút, még ha segítségről is van szó.
Akkor lehet, hogy hivatalossá kell tennem.
Tanítaná a teljes rendőrséget?
Naná! Miért ne?
Ez őrültség.
Oké, de már nem használjuk ezt a szót.
Badarság. A badarság elfogadható.
- Rendben. - Rendben?
Ez badarság.
Milyen érzés?
Ég és föld a különbség. Akkor tényleg szakember?
A jobb napjaimon.
Nos, gondolom ez egy jobb nap.
- Kösz, doki. - Hogyne.
Hé, még a nevét sem tudom.
- Sid. - Max.
Legyen jó.
Kicsit kisebb, mint az Új Amszterdam,
de legalább levegőn vagy.
Senki sem akar alkalmazni.
És én csak hasznosnak akartam érezni magamat.
Mintha azt mondtad volna, hogy jól mennek az állásinterjúk.
Igen, tényleg ezt mondtam, de hazudtam.
Vagy túlképzett voltam, vagy alul képzett,
vagy megfelelően képzett, de rossz referenciákkal.
Oh, meg fogod találni a megfelelő helyet.
Tudom, hogy így lesz.
Legalább az egyikünk. Neked milyen napod volt?
Nem sokkal jobb.
- Nem? - Nem.
- Nem jól mentek az állásinterjúk? - Épp ellenkezőleg.
A jelöltek kivételesek,
de valahogyan nem pont a megfelelők.
Minden közösségnek szüksége van a képviseletre
és ha felveszek az egyikre, akkor nem lesz a többinek.
Szóval úgy fest, hogy bárkit is veszek fel,
valahogyan cserben hagyom ezt a helyet.
Az egyik részemet.
Kár, hogy nem veheted fel magadat.
Várjunk, ez zseniális.
- Mi? - Köszönöm.
Hogyne. Örülök, hogy segítettem?
Dr. Bloom?
Igen, itt vagyok.
Jó, hogy ment?
Oké, tehát volt némi komplikáció
az eljárás során, de dr. Reynolds és a csapata...
A meccsre értettem.
Nyertünk?
- Nico... - Csak mondja meg, doki.
Felmosták velük a padlót.
Ah.
Totál leégés.
De viselte a mezemet.
Nico, épp most mondtam, hogy majdnem meghalt
és magát a mez érdekli.
Miért?
Mert Knicks rajongó vagyok.
Mert függő.
Mi?
A pontos meghatározása egy függőségnek,
a kényszeres elköteleződés
a kielégítő ingerek iránt a káros következmények ellenére.
Mondja, ebből mi nem igaz önre?
A teste kiabál önnek,
hogy a Knicks rajongása nem egészséges,
de ön nem hallgat rá.
Rajtam volt a mez, oké?
De ha őszinte akarok lenni, jobban örültem volna, ha nem veszem fel.
- Több nyugalom kell az életemben. - Igen, mondhatjuk.
- Kevesebb kudarcra való készülés. - Pontosan.
Nincs több Knicks megszállottság.
Jó.
De a baseball tavaszi szezonja kezdődik.
Nico, ne már.
Hajrá, Mets. Hajrá, Mets.
- Ajánlom, hogy csak vicceljen. - Nem viccelek.
Hallottam, hogy odaigazolt Max Scherzer.
Szerintem remek évünk lesz.
Remek volt ma Willowal, köszönöm.
És ha folytatjuk tovább a kezeléseket
nem csak az émelygéssel, de a fájdalom managelésben is segíthetek.
De ha többet tenne és még több embernek segítene,
arra is van megoldás.
Viszont Veronica nem tudhat róla.
Benne van?
Arról kérdez egy természetgyógyászt,
hogy igent mond-e valami rejtélyesre és szokatlanra?
Üdv az ellenállásnál.
Mi ez?
Derelye tál a First Avenue Deliből.
Virágok Sherene Kertjéből.
Ki küldte ezeket?
Üdv, Floyd. Mi a helyzet?
Minden rendben, igen.
Hé, figyelj, amikor hazaérsz és Lyn megköszöni neked
amit kapott, csak mond, hogy szívesen.
Oké, de várj, semmit sem vettem neki.
Gyönyörű otthonod van, Claude, gyönyörű életed.
Csak mond, hogy szívesen, oké?
Nyögd ki, Zamaya.
Egy elméleti helyzet miatt vagyok itt.
Hallgatlak.
Mi van, ha néhány barát
aggódik egy másik barátért, hogy ő talán tönkre teszi a jövőjét?
De a barátok aggódnak, hogy ez a másik barát
aggódik az ő jövőjük miatt,
nehogy megrovást kapjanak?
Biztonságban van?
Kérlek, jól van?
Amint találkoztunk, Narin, azt gondoltam "ez a személy
valami különlegeset ajánlhat a közösségünknek."
És amikor önnel találkoztam, Rahul, ugyanezt éreztem.
És aztán megint, önnél, Charmaine.
A kórház igazgatóhelyettese
egy napon majd az igazgató lesz,
akinek képviselnie kell a sokszínű közösségünket.
Ezért Charmaine, felveszem önt.
Köszönöm.
És Narin, felveszem önt.
Oh, ez csodás.
- És Rahul önt is felveszem. - Hála az égnek.
Mind fel vannak véve. Most lássunk munkához.
Rendben?
Oh, hé, Maxie.
- Üdv. - Jól van?
- Igen. - Remélem nem bánja,
de meséltem önről néhány barátomnak.
- Té-tényleg? - Igen. Tudom, hogy későre jár,
de ezeknek az embereknek hónapok múlva van időpontjuk
és dolgozniuk kell.
Az a helyzet, hogy nem tudjuk, hogy miért csinálja ezt,
de nem érdekes.
És nem bánják, hogy a klinikám a sikátorban van?
Azt hiszi, hogy valami giccses helyre vágynak?
Nekik csak segítség kell.
Az menni fog.
- Szóval ő itt Ken. - Üdv, örvendek.
- Matthew. - Üdv, örvendek.
- Eric. - Örülök, hogy megismerhetem.
- Dennis. - Hogy van?
- Van időnk erre? - Igen, hogyne.
Rendben, klassz.
LunaSol