Vi har inte pratat på ett tag, men jag måste berätta det här, och...
...du kanske inte gillar det.
Vad får man när man korsar en elefant...
...med en noshörning?
En elefoshörning.
Ja. Mitt första pappaskämt.
Sparkade du precis?
Hej, Luna.
Om tre månader får vi göra det här ansikte mot ansikte. Häftigt, va?
Det är dags för vår låt.
Din kärlek
lyfter mig högre
än jag nånsin har lyft förut
Fortsätt så, du stillar min längtan
så stannar jag hos dig för alltid
- Hur kan jag hjälpa till? - Godisautomaterna på barn...
Handlar det om barnfetma? Då är de snart borta.
Min förra klinik drabbades av en infektionskris.
Tre chefsläkare misslyckades med att lösa den, och även jag.
Men en av vaktmästarna löste den. Vet ni hur?
Jag anställer sex nya terapeuter inom KBT och startar en patienthjälpenhet.
För när jag säger saker som "KBT" så förstår patienterna mig inte.
Kommer det att kosta mer? Ja, men... Vilka är med mig?
- Vi måste prata om mitt väntrum. - Det är väl borta?
Sköterskorna skulle ta patienter direkt till sängarna.
- Det kräver sköterskor. - Visst. Fler sköterskor.
Vaktmästaren visade utrustningen som levererades varje morgon.
Plomberingarna sakades, så den var inte steriliserad.
Vi bytte leverantör, betalade mer, och antalet infektioner dalade.
Han räddade fler liv på en dag än jag gjorde på en månad.
Så... hur kan jag hjälpa till?
- Vård orsakar flest konkurser i USA. - Du förstör verkligen stämningen.
Patienter ska veta att de kan förhandla om priset.
- Vi bör revidera informationen. - Bra idé. Nu är stämningen bättre.
Vi måste erbjuda bättre vård med mindre resurser.
Men jag behöver er hjälp, era idéer.
Jag gör så här tills nån säger nåt. Ingen?
Nu gör jag roboten, och sen går det utför. Jag fortsätter.
Är det ingen som har nåt, bara en idé?
- Vad sägs om gruppbesök? - Tack och lov. Snälla, förklara.
Vi kan boka in folk med relaterade problem, som diabetes...
Jag är så glad att jag äntligen hittade dig
Ja, min en på miljonen-tjej.
Så jag lägger mina kärleksfulla armar runt dig
Då kan jag resa mig
och ta mig an världen
Nu måste jag jobba.
32-årig kvinna med extrem andnöd och bröstsmärtor.
Puls 140, blodtryck 90/60. Vi höll syremättnaden över 90 med syrgas.
- Vad hände? - Jag är hennes pappa.
Jozette tog emot ett välgörenhetspris och föll plötsligt ihop.
- Vad har vi här? - Systoliskt blåsljud.
- Varför dröjde du? - Jag är chef och har saker att göra.
- Som vadå? - Jag säger till när jag vet.
- Mitralklaffinsufficiens. - Akutrum 1.
Förbered central venkateter. Övre tryck 90.
Jag räknar till tre. Ett, två, tre...
Mina tjejer tog orange bälte i karate i går.
De är rena vildarna, och jag hade ingen aning. Jag har en film på det.
- Eller mejlade jag den...? - Ingen fara, jag förstår.
Påminn mig att visa den senare. Det är så gulligt.
- Vi pratar aldrig om era barn. - Jag har inga.
- Förlåt, jag antog bara... - Livet hade andra planer för mig.
På tal om er långa erfarenhet...
- Ni menar att jag är gammal? - Ja, precis.
- Hur länge kan den här Max hålla på? - Inte länge.
Sjukhuschefen gillar det inte. Det grundar jag på min långa erfarenhet.
Hej, jag heter dr Frome.
Men du kan kalla mig Iggy. Vi ska inte vara så formella.
Din mamma sa att du har svårt att hålla dig vaken.
Och att du kissar i sängen. Stämmer det?
Det är ingen stor grej. Det här löser vi, lätt som en plätt.
Då ska vi se. Du har ätit Zotepine i några år.
Stämmer det?
Har det hänt nåt i skolan? Inte? Är du säker, för Zotepine...
Det är tunga grejer. Inget skämt.
Har det inte hänt nåt som du vill berätta om?
Okej, säger du det så.
De ger dig även Zoloft.
Och Zolpidem.
Jisses, du får Strattera också.
Okej, jag menar... Vem behöver frukost, va?
En sån näve piller varje morgon.
Jag ser även att...
...du förlorade din pappa för några år sen.
Sånt är svårt. Jag beklagar.
Vet du vad, Leo? Jag vill prova nåt annorlunda.
I stället för att lägga mer medicin till din redan imponerande lista-
- så testar vi det här... Du ska få sluta med alla mediciner.
- Jag vill veta vad det kostar. - Det får jag inte säga.
Varför får jag inte jämföra priser?
Det är olagligt att avslöja priserna. Det är en unik bransch.
Ring din kongressmedlem. Gör motstånd!
- Du är sen. Till allt. - Jag pratar med patienter, Dora.
Du eggar till upplopp. Sjukhuschefen ringde igen.
Du kan inte ignorera honom, Max.
När man sliter ut sjukhusets tarmar så ringer chefen.
Varför? Ska jag stoppa in dem igen? Äckligt, va?
- Max! - Dr Sharpe, ni är tillbaka.
- Hur är återkomsten? - Du dök inte upp.
- Du missade avdelningsmötet. - För att vi hade avtalat tid.
- Har jag glömt nåt? - Nej, det var ett informellt möte.
- Nej, det är ganska allvarligt. - Jag hanterar det.
- Hur har du ätit idag? - Räknas espresso?
- Fixa ett äpple. Han följer med mig. - Nej, jag har fullt upp.
- Ditt möte kl. 14 är inställt. - Tack, Dora. Och äpplet?
- Max, du har ca... - Jag har inte tid att vara patient.
Då får du hitta tid, innan det är för sent.
En av klaffarna i Jozettes hjärta är trasig.
Blodet fastnar i lungorna och försvårar andningen.
Hur är det möjligt? Jozette är stark, hon är hjälparbetare för Haitis folk.
- Jag måste till Jean-Rabel. - Vår by drabbades av ett jordskred.
Många människor är döda.
- Det kan förklara det som hände. - Takotsubo-syndrom?
- Det låter illa. - Det kallas även "brustet hjärta".
Jordskredet kan ha vållat sån sorg att musklerna i hjärtat slets sönder.
- Jag hatar att vara hjälplös. - Jag är ledsen.
Som tur är kan jag laga ditt hjärta. Vi ska förbereda för operation.
Låt oss utföra en Gad ko först. Det är en beskyddande ritual.
- Vi lägger örter i snitt i huden... - Nej, det kan leda till infektioner.
En Gad ko ger mig Lwa. Det skyddar mig från olyckor.
Det blir inga olyckor, Jozette. Ursäkta, jag ska förbereda operation.
Det stämmer. Han brukade vara energisk, tramsig.
Ni kan väl inte bara sluta ge honom medicinerna. Behöver han dem inte?
Jag vet faktiskt inte. Medicinerna döljer huvudproblemet.
Jag vill testa beteendeterapi.
Han fick... utbrott i skolan. Fysiska.
När skolpsykiatern gav honom Zotepine så upphörde de.
Det kan ha lugnat er son, men det tog inte itu med problemet.
Zotepine orsakar slöhet och apati.
- Medicinerna ledde till sömnproblem. - Och gav honom diabetes typ 2.
Han kissar i sängen för att han har diabetes, på grund av medicinerna.
Jag hade ingen aning. De sa att han behövde dem. Jag ville bara hjälpa.
- Vi hade alla gjort samma sak. - Absolut. Förlåt mig, men...
Låt mig avsluta medicineringen. Jag vill bara prata med honom.
När såg du din son le senast?
- Dora. Förföljer du mig? - Det börjar kännas så.
- Dr Sharpe sökte dig. - Jag är upptagen.
- Jag har ordnat ett äpple. - Jag föredrar Golden Russett.
Håll tyst om det. Jag har svårt för folk som vet vad Golden Russet är.
Dr Reynolds. Här får ni ett äpple. Jozette Pampils familj ringde mig.
- De får tydligen inte göra en ritual. - Det stämmer.
Trots att det skyddar er patient?
Ni sparkade hela thoraxavdelningen på grund av infektioner-
- och nu vill ni att jag låter familjen skära upp patienten?
Ett ytligt sår, med steriliserad skalpell, under er överinsyn.
- Är det jag som bestämmer eller ni? - Ni.
Bra. Ingen skär upp min patient, förutom jag.
Hej. Oj, expeditioner till nordpolen har haft mindre packning.
- Kammarflimmer. - Ingen puls.
200 joule.
Redo?
- Hon är tillbaka. - Ge mindre noradrenalin.
Kammarflimmer igen.
- Ingen puls. - Ladda till 300.
Är vi redo?
Hon är tillbaka. Vad fasen?
Hon var för instabil för att flyttas.
Ni kanske borde göra ritualen.
Leo äter flera mediciner, så han måste avgiftas stegvis.
Stimulerande lämnar systemet fort, psykoaktiv medicin måste fasas ut.
- Håller ni inte med? - Jo.
- Ni hade blivit en bra pappa. - Nej.
- Får jag prata med er? - Visst vore Kapoor en grym pappa?
Dr Villarreal, det här är dr Kapoor, chef på neurologen.
Det här är dr Frome, chef på psyk. - Det här är dr Villarreal.
- Psykiater för skolorna i Queens. - Inklusive Leo Chens.
- Hans mamma informerade mig. - Vi diskuterade precis avgiftningen.
Om Leo Chen slutar med medicinen så släpps han inte in på sin skola.
Eller någon annan skola i New York.
- Hur kan ni tvinga i honom medicin? - Lagen säger det.
Lagen om förbud mot obligatorisk medicinering, 2014.
Det är olagligt för skolor att tvinga elever till medicinering.
Inte om mamman har godkänt det. Det står där.
Leo tar skada, och ingen vet nåt om långsiktiga biverkningar.
- Skolans styrelse håller inte med. - Vi får ingen kontakt som det är nu.
- Kan du verkligen hjälpa honom? - Ja.
- Kan han avsluta medicineringen? - Ja.
- Prata snabbare. - Ja.
Lägg fram bevisen för en domare.
Om det är det bästa för patienten, dra New Yorks skolsystem inför rätta.
- Hon är stabil nog för att flyttas. - Eller så gör ni ritualen.
Om jag trodde på ritualer hade jag blivit schaman, inte kirurg.
Ni ska laga hennes hjärtklaff. Ni behöver allt hjälp ni kan få.
Om patienten känner att den behöver mässa, ta i trä-
- eller låta nån göra handpåläggning, så litar de inte på mig.
Då litar de inte på mina förmågor.
- Normal hjärtrytm. - Där ser ni. Det är allt jag behöver.
- Syremättnaden sjunker. - Hon kraschar.
Jag sätter dig upp, Jozette.
Avvikande andningsljud. Det är på grund av hjärtklaffen.
- Kasta hit Furosemiden. - Jag håller på.
- Det tar tid att torka ur lungorna. - Jag kan inte operera än.
- Om ni gör ritualen... - Nej.
- Säg det inte ens. - Hon stabiliseras.
Hör här. Ritualen handlar inte om er, vad ni tror eller era förmågor.
Den handlar om henne, vad hon tror, vad hon behöver.
Varför kan ni inte ge henne det?
- Jag har läst din journal, Millie. - Det ser inte bra ut, va?
Cellgiftsbehandlingen har inte varit så effektiv som alla hoppades.
Jag vill påbörja en annan behandling.
- Jag önskar jag hade bättre nyheter. - Det är ingen fara.
- Jag fick åtminstone träffa er. - Ursäkta?
Jag har sett er på teve.
Om jag visste det så hade jag fixat naglarna i dag.
Dina naglar ser bra ut, Millie.
Nej. Inget av mig ser bra ut.
Jag ser ut som en biljardboll.
Som en förkrympt liten biljardboll med knotiga naglar.
Jag testade peruk, men den ramlade bara av.
Det var... pinsamt.
Barnen hånade mig, men det gillade jag.
Jag tänkte att om de skrattade så tänkte de inte på att jag ska dö.
Jag önskar bara att jag inte mådde illa. Mat gör mig illamående.
Först trodde jag...
Ursäkta mig ett ögonblick.
- Mår ni bra, dr Helen? - Ja, jag behöver bara min kalender.
Snälla, säg att du skämtar. Grön fruktgelé?
- Vi vill att folk ska längta hem. - Det funkar.
Jag har ett äpple till dig.
- Hur är det med dig? - Jag klarar mig. Du då?
Har du inte viktigare patienter? Max, gå.
Jag är inte samma person som på det förra jobbet.
- Jag kan finnas här för dig, med dig. - Max...
Det är inte bara... Du var inte ens närvarande när du var där.
Jag...
- Ursäkta, jag måste... - Gå.
Men när du kommer tillbaka, släpp då in mig.
Jag lovar.
- Jag visste inte att det här gick. - Jodå.
New Amsterdam var det första sjukhuset med en rättssal.
Det är för att vi ska kunna föra patienternas talan direkt. Kom här.
Mentalhälsa blev viktigt i New York på 1940-talet.
Psykavdelningen var överansträngd och underfinansierad... som i dag.
- Dr Frome. - Ja, jag ska vara tyst.
Mr Bishop, dr Frome vet redan att jag vill hålla det informellt.
- Har ni något emot att vi börjar? - Nej, ers nåd.
Vi börjar med er, dr Kapoor. Jag har läst journalen.
Ni vill att jag tar ställning för en behandling, men berätta varför.
God morgon, ers nåd.
Leo Chen är bara tio år gammal och får mediciner med svåra biverkningar.
Men inga av medicinerna behandlar grundproblemet.
- Och vad är det? - Det vet vi inte. Jag menar...
Dr Frome måste kunna ge Leo rätt behandling.
- Går det inte när han är medicinerad? - Övermedicinerad.
Dr Villarreal sitter i en svår sits som ansvarig för 3 000 skolelever.
Att skriva ut mediciner går snabbare än att utvärdera varje elevs behov.
- Det är en allvarlig anklagelse. - Jag beskriver bara verkligheten.
Många barn i skolan behöver hjälp, men det är för få som kan hjälpa dem.
Men ni och dr Frome kan göra det?
Ja. På ett sätt som inte riskerar Leos fysiska hälsa.
Vi ska inte behöva välja mellan våra barns fysiska eller mentala hälsa.
Tack.
Nu tar vi henne till operation.
Långsamt.
Nu går vi. Försiktigt. Så ja.
- Så ritualen funkade? - Säg inget till Bloom.
- Hur går det? - Toppen.
Dr Kapoor var som en långsam, flintskallig ninja.
- Redo, ers nåd. - Okej. Vi börjar med behandlingen.
Dr Kapoors förslag låter rimligt. Vad är det för fel på det?
Det låter säkert rimligt på pappret, men jag är ledsen...
Utan medicin är Leo Chen ett påtagligt hot mot andra elever.
Jag vill visa bilder från en händelse på skolan-
- från innan dr Villarreal ordinerade medicinerna.
Ni har rätt om en sak, dr Kapoor. Jag ansvarar för fler än 3 000 barn-
-och jag måste skydda dem alla.
Han sa att det blev slagsmål.
- Jag har aldrig sett filmen, och... - Det är ingen fara.
- Det ser illa ut. - "Illa" är nog inte rätt ord.
Det vi såg på filmen var ursinne, och ursinne beror på situationen.
Hur ska ni bevisa det?
Ge mig ett ögonblick.
Hör här. Kan du berätta för domaren vad du kände den dagen?
Berätta varför du gjorde så, med egna ord.
Han kan inte. Inte när han tar så mycket mediciner. Aldrig.
Det kanske finns ett sätt.
Jag tackar, vilken gud det kan vara, för min okuvliga själ
Under alla omständigheter, har jag inte gnällt eller gråtit högt
Jag hörde att ni gjorde ritualen. Skönt att det hjälpte.
Det var nog noradrenalinet, hjärtstimulansen och Furosemiden.
Hur många gånger skrubbade ni varje finger?
- Hur många gånger? - Tio.
- Varför inte nio? Vidskepelse? - Rutin.
- Vad var det ni reciterade nyss? - "Invictus".
- Gör ni alltid det före operation? - Ja.
Lite som en bön.
- Gammal vana. - Ritual.
Slappna av, dr Reynolds. Inte allt blir som ni vill.
Eller alla.
- Vad pågår? - Avgiftningsdialys.
Jag ser det, men jag tänkte: "Så galna kan de väl inte vara?"
Vi måste tömma Leos system på medicinerna.
Leo får inte gå i skolan om vi förlorar fallet.
Ni sa åt oss att sätta patienten först.
Förstår ni vilka risker ni utsätter sjukhuset för?
- Jag förstår. - Vadå?
Chefsläkaren brukar få besök av sjukhuschefen. Har han varit här?
Där är du ju. Du måste ringa dr Sharpe.
Sätter ni patienten eller jobbet först?
Jag tror vi förstörde honom.
Det här gömstället är upptaget.
- Vem flyr du ifrån? - Patienter.
- Och du? - Läkare.
En i synnerhet.
- Jag borde inte vara här. - Då är vi två.
Jag trodde verkligen inte att jag skulle bry mig så här mycket.
Det är därför du ska vara här.
- Du då? - Jag gav ett löfte.
Till min fru. Att jag skulle trappa ner.
Jag drev en klinik i Chinatown, och det knäckte oss nästan. Georgia...
Hon orkade inte med det igen.
Så jag lovade att hon skulle slippa.
Jag lovade att finnas där för henne.
Så att vi kunde bilda familj.
Så jag bad Georgia att trappa ner med mig, att sluta dansa.
Hon är väldigt bra på det.
Och det gjorde hon. För min skull.
För att bli mamma, du vet.
Så vi blev gravida, och då fick jag samtalet om New Amsterdam.
Om Chinatown var K2 så var New Amsterdam Everest.
Vem kan motstå att bestiga Everest?
- Många. - Jag önskar jag vore en av dem.
Men jag tackade ja, utan att berätta för Georgia.
Det gillade hon inte.
Du svek henne. Men det betyder inte att du inte hör hemma här.
Dina förändringar hjälper tusentals människor.
Och den jag gifte mig med?
Men, Max... Du har inte berättat att du har cancer, va?
- Vad väntar du på? - På att jag inte ska ha cancer?
Du kan inte bära bördan ensam.
Varken som chefsläkare, patient, make eller pappa.
Du säger alltid att patienten går först, så lyd ditt eget råd.
Se det här som ditt första möte.
Det första du ska göra är att berätta för din fru att du har cancer.
- Hur ser det ut, dr John? - Bara en kapillärblödning.
- 2-0 polyester, tack. - Sutur.
Så där ja. Klipp.
- Det borde hålla. - Det är målet.
Återställ blodflödet och koppla bort från bypass.
Jag tar bort klämman på aorta. Nu.
Suturen håller. Blodflödet borde stimulera hjärtat att slå.
- Jag ser inget på monitorerna. - Vi får hjälpa till lite.
Ladda till 20. Undan!
- Inga synliga slag. - En gång till.
Undan!
- Fortfarande inga hjärtslag. - Ta fram 10 ml adrenalin.
- Dr Reynolds... - Nu!
- Hur ser gasutbytet ut? - Bra.
Kan du berätta för domare Hayashi det du berättade för mig?
Det är ingen fara. Hon är en vän.
Det var mitt fel.
Vad var ditt fel, Leo?
Min pappa dog.
Mitt fel.
Kan du berätta resten?
Vi skulle till Sheep's Meadow, i parken.
Vi brukade bygga lego där.
- Vad hände? - Jag glömde det. Legot.
Pappa gick hem för att hämta det.
Men han kom inte tillbaka.
Ni bor fyra trappor upp, eller hur?
Hans pappa hade svårt att gå i trapporna.
Han hade astma och ett hjärtfel.
Den dagen fick han en hjärtinfarkt. Leo hittade honom.
Och filmen, kan du berätta vad som hände?
Ryder. Han sa att jag borde dö, som min pappa.
Den dagen var jag tvungen att få ett slut på det.
Vad föreslår ni, dr Frome?
Leo måste kunna bearbeta den här undanträngda skulden.
Han kan inte göra det i ett medicineringstöcken.
Han måste kunna känna, måste kunna prata med någon.
Låt honom prata med mig. Låt mig hjälpa honom.
Ladda till 20. Undan! Elektroderna är på plats.
- Hur länge... - Elektroder på plats!
- Ladda till 20. - Undan!
Fortfarande ingenting.
Dr Reynolds. Ska vi dödförklara?
- Vad gör ni? - Jag masserar hjärtat.
- Det fungerar inte. - Jag behöver bara ett slag. Ett.
- Dr Reynolds. Dr Reynolds... - Vänta.
Jag tror jag känner nåt. Jag känner nåt.
Hon är tillbaka.
Ni gjorde det.
Så...
Er Gad ko fungerade.
OBSTETRIK / GYNEKOLOGI
Hej, min son.
Det är jag som ringer. Pappa.
Jag vet att det var längesen. För längesen.
Snälla, ring mig.
Jag finns här.
Max.
- Hur mår hon? - Bättre, men jag är bekymrad.
Hon måste vila tills blödningarna upphör.
Hon får inte utsättas för stress, varken fysisk eller känslomässig.
Det kan skada henne och barnet. Förstår du?
- Ja. - Bra.
Hej.
Vad är det?
Jag...
Hör du, kom ihåg. Du lovade.
Släpp in mig.
Säg en sak bara.
Bara en sak som är sann.
Jag älskar dig.
Subrip: TomTen
Översättning: Michael Bach www.sdimedia.com