Починаймо шоу!
-Посунься трохи. Готовий. -Готовий.
-Готовий.
Ми перериваємо передачу, щоб повідомити термінові новини.
З вами Пол Майклз.
Доброго ранку.
Драматичні події сьогодні
відбуваються в Панамі, країні Центральної Америки,
де чотирьох американських солдатів узяли в заручники
під час антиамериканських виступів у столиці.
А зараз репортаж з Трояндового саду Білого дому,
де президент Рейґан коментуватиме ці події.
Леді й джентльмени,
вчорашній теракт,
коли чотирьох американських солдатів узяли в заручники в Панамі
маріонетки СРСР,
став жахливим нагадуванням про ворога, який нам протистоїть.
Ми не дозволимо СРСР підірвати мир і свободу
на Землі чи в космосі.
Повторюю ще раз – Сполучені Штати не залякати.
От би Г'юстон знайшов у «Сі Дреґон» місце
для нових амортизаторів.
Моя дупа вся побита.
Устаткування для видобутку літію важливіше за твою дупу.
Чому ми не знайшли покладів ближче до Джеймстауна?
Кидай скиглити. Якщо американські платники податків…
Що за чорт? Це ж наше устаткування?
Як воно опинилося там?
Не знаю. Треба перевірити.
Усі лишайтесь на місцях. Будьте уважні.
-Доне, ти зі мною. -Зрозумів.
Джеймстаун, другий загін геологів, прийом.
Другий загін, слухаю вас.
Ми на південному хребті над 357 Браво,
і в нас тут… ситуація.
Яка саме ситуація?
Кляті росіяни захопили наше родовище.
Можете повторити, другий загін?
Усі наші переговори шифровані.
Радянці могли дізнатися про поклади літію на цій ділянці,
тільки зламавши наш код.
Хіба ми не змінюємо ключі?
Щомісяця, за правилами.
Очевидно, радянці їх обійшли.
Я щойно говорив з президентом.
Він вирішив не порушувати це питання на засіданні РБ ООН.
Тобто він дозволить радянцям забрати наше родовище.
Ні, цього він теж не зробить. Він хоче, щоб ми забрали його назад.
Тобто…
Тобто замінили їхню техніку нашою і знову поставили свій прапор.
Але тепер ми будемо його захищати.
Будемо захищати?
Рада національної безпеки обговорила всі варіанти.
І дійшла консенсусу: якщо залишити радянцям контроль над 357 Браво,
це створить небезпечний прецедент.
Якщо ми це проігноруємо, то вже ніщо не зупинить Андропова,
і він захопить усі інші наші ділянки на Місяці.
Мушу сказати, я згодна.
Сотні людино-годин пішли на пошуки цього родовища,
і якщо воно хоч наполовину таке багате, як ми думаємо,
то це може змінити всю ситуацію з видобутком енергії на Джеймстауні.
Томе, дозвольте уточнити.
Ви кажете, що президент просить нас напасти на радянців на Місяці.
Ні. Не напасти.
Президенту не потрібна конфронтація.
Але, наскільки нам відомо,
росіяни не мають можливості постійно перебувати на ділянці.
Коли вони підуть звідти, ми зайдемо.
Але тепер назавжди.
Можна висилати астронавтів по двоє для спостереження за ділянкою.
Скільки вони зможуть там перебувати?
Підключена до бака роверів
портативна система життєзабезпечення працюватиме до десяти годин.
Три команди зможуть охороняти ділянку цілодобово.
Тобто вам потрібна постійна охорона?
В принципі, так.
І цій охороні буде потрібна зброя?
Зброя? Стривайте.
Ніхто не збирається посилати на Місяць зброю.
Вибачте, але що вони зможуть зробити?
Коли виникнуть проблеми.
Чемно попросять радянців піти?
Ударять по голові бейсбольною битою?
Чи ключкою для гольфу? Їх там багато.
Чекайте.
Ви справді пропонуєте послати на Місяць зброю?
Ви кажете мені, що президент хоче втримати цю ділянку.
А я кажу вам, що для цього потрібні засоби безпеки.
Засоби безпеки – тобто зброя.
Ні. Це навіть не обговорюється.
-Здається, що це занадто… -Це абсурд!
-Має бути інший вихід. -Так, будь-який інший вихід.
Може, застосувати проти Москви додаткові економічні санкції?
Ембарго?
Так ми відповіли на торішній інцидент у Берліні.
Тоді росіяни збільшили торгівлю з Латинською Америкою
і зміцнили свою присутність у цій півкулі.
Враховуючи теперішні події в Панамі,
цього нам зовсім не треба.
Невже ви серйозно вважаєте, що це добра ідея?
Генерал Бредфорд має рацію.
Будь-який тиск на радянців тут… займе час.
Що довше ми чекаємо…
то важче буде забрати цю ділянку.
Якщо ми навіть зможемо модифікувати зброю для використання на Місяці,
ніхто з наших астронавтів не вміє нею користуватися.
-Морпіхи? -Я теж про це подумав.
Подумали про що саме?
Кожен морпіх-пілот спершу тренується як офіцер піхоти,
а вже потім вчиться на пілота.
Це єдині астронавти, обізнані з прийомами й тактикою ведення бою.
Стривайте.
Тепер ми хочемо послати на Місяць морпіхів?
Це… Це можливо?
Треба розробити інструкції
з безпечної поведінки і застосування зброї на Місяці.
І швидко навчити людей.
Має бути інший вихід.
Повірте, мені теж не подобається ця ідея.
Але річ у тім,
що без озброєної охорони ми не втримаємо ділянку 357 Браво.
Я відкритий до нових ідей,
але, здається, іншого виходу немає.
Єдиний спосіб утримати ділянку
у цьому світі чи в якомусь іншому –
це людина зі зброєю.
Нельсон має рацію.
Ми повинні дійти згоди.
Бо щойно ми це зробимо…
вороття не буде.
Правила застосування зброї
ЗАРАДИ ВСЬОГО ЛЮДСТВА
Доброго ранку, місіс Клівленд.
Марто, котра година?
Сьома ранку.
О чорт.
Чорт!
Я просила Сема розбудити мене, коли йтиме.
Я мушу бути в симуляторі через годину. Боже.
Марто, зробіть мені послугу.
Подзвоніть у Космоцентр і скажіть, що в машині спустило колесо і я запізнюся.
У якій машині?
Ну, в машині.
У моїй машині. У всіх машинах.
У всіх машинах спущені колеса.
Мені начхати, що ви їм скажете,
просто… скажіть, що я запізнюся, добре?
Так, мем.
І вам повідомлення від містера Стівенса.
Здається, це важливо.
О ні, я не сумніваюся, що це важливо.
Для Ґордо це завжди важливо. Дякую.
Чорт.
У разі…
Вибачте.
Усе гаразд, капітане Стівенс. Сідайте.
Як я казала, оновлення ПО можна отримати
і завантажити в комп'ютери.
Після зупинки двигуна…
Ви не у формі, капітане.
Там невеликий збій.
Збій?
Блискавка зламалася.
Я… Упевнена, що форма збіглася в сушарці.
Дуже смішно.
…двигун працюватиме довше, якщо його рідше вмикати.
Для маневрів використовуються обидві системи орбітального маневрування.
Якщо виникла серйозна неполадка в роботі…
Ти раніше не користувався ноутбуком?
Користувався.
Для важливих місій система управління під час виведення на орбіту
може додати до 113 кг вантажності.
Для польоту на Місяць орбітальник…
ФОРПОСТ
Я не планувала відвідування коледжів до понеділка.
Але подумала, що можна після сніданку
оглянути Колоніальний Вільямсбурґ,
а потім поїхати в Джорджтаун і Американський університет.
Іще у вівторок ми могли б заїхати в Монтічелло…
Мамо.
Мабуть, історії забагато. Вибач.
Ні, це все цікаво. Просто у мене… є пропозиція.
Авжеж, як скажеш. Це твоя поїздка, доню.
Я подумала, може, ми поїдемо…
у…
Балтимор?
Аннаполіс. Академію ВМФ.
Ну, це… це…
Добре, що ти хочеш відвідати заклад, де навчався тато, але…
Знаєш, це зовсім не по дорозі, і я просто…
Я не думаю, що ми встигнемо з нашим графіком.
Я не просто хочу її відвідати.
Я хочу туди вступати.
Ти…
Ти хочеш вступити в академію ВМФ?
Знаю, ми про неї не говорили,
але, думаю, вона мені підходить.
Келлі, навіщо… Навіщо тобі вступати саме в Аннаполіс?
Я не щойно це придумала, мамо.
Я давно про це думаю.
А я це чую вперше.
Келлі, це військово-морський флот. Ти хочеш служити на флоті.
Так.
Чому?
Я хочу служити своїй країні.
Не мороч мені голову.
Добре? Є багато способів служити своїй країні. Скажи чому.
Гаразд.
Я хочу літати.
На «Томкетах» F-14.
Це винищувач-бомбардувальник.
Я знаю, що таке «Томкет», Келлі. Ясно?
ТРЕЙЛЕРНИЙ ПАРК «СІКАМОР-КРІК»
Відчинено, Дейві.
Це не Дейві.
Ну, все одно заходьте. Мені потрібна допомога.
Будь ласка, швидше.
Добре.
Візьміть у кухні рулон туалетного паперу.
На верхній полиці зліва, над раковиною.
Взяла.
Дякую.
-Вибачте. -Нічого.
То хто ви? Що вам треба?
Я шукаю Алейду Розалес.
Так, це я.
Якщо ви прийшли по борг, то я знаю свої права,
а ви зайшли в трейлер обманом.
Ви не повідомили про свої наміри.
Алейдо, це Марґо.
Привіт.
Чого ви тут? Як ви…
Мені подзвонив твій хлопець Дейві.
О боже.
Він розповів про твою… проблему.
О боже.
Це було неприйнятно. Я…
Зі мною все гаразд. Це просто…
Він сказав, що тебе депортують.
Я… спочатку пробувала подзвонити.
Так, телефон відімкнули, знаю.
Потім відріжуть світло, тоді воду. Воду відмикають найпізніше.
-Ти ще граєш? -На чому?
Ні.
Слухай, Алейдо, я…
Я думала, що знаю, що сказати, але тепер…
можу тільки сказати, що мені шкода…
Ні. Не треба. Гаразд?
-Гаразд. -«Шкода». Це не…
Цього мені не треба.
Я не знаю, що мені треба, але це не те.
-Ясно. -Що він вам сказав?
Небагато.
Що анулюють твоє право на проживання за амністією Рейґана.
Угу.
Щоб тут жити, потрібна робота.
Але мене ніхто не хоче наймати. Він вам про це сказав?
-Він згадав про це. -Я поганий працівник.
Не вмію працювати в команді.
Ти прекрасний інженер.
Я дізналася.
Усі твої колишні роботодавці
казали, що ти дуже обдарована,
хоч і маєш… проблеми з поведінкою.
Проблеми з поведінкою? Це все брехня.
Я не підпалювала «Макдоннелл Дуґлас».
У того йолопа загорілася урна в кабінеті,
пожежу погасили за п'ять секунд.
Я знаю. І цей...
йолоп сказав, що ти найкращий інженер за 30 років.
Що ви хочете, Марґо?
Я не…
Я не пояснюватиму, чому я зробила те, що зробила, десять років тому.
Дякую. Бо це й уперше було досить принизливо.
Але я можу запропонувати тобі роботу.
У НАСА.
Ким, прибиральницею?
Вибачте, але я покинула родинну професію.
Системним інженером.
Ти працюватимеш над низькопріоритетною місією.
Яка не привертає уваги, і…
Зможеш пристосуватися.
І залишишся в країні.
Бідолашна Алейда.
Це не доброчинність.
Бідна мексиканочка.
Їй дали важливу роботу в НАСА, бо Марґо Медісон стало її жаль.
-Я не з жалю приїхала. -Значить, через провину.
Ти інженер, нам потрібні інженери.
Раціоналізація.
Щодо провини ти вгадала.
Я відчувала провину за те, що сталося. Довгий час.
Але це моя проблема, а не твоя.
Твоя проблема – проживання тут. Я пропоную тобі вихід.
Це не компенсує того, що сталося тоді…
Але це вихід. Сьогодні.
Якщо тобі потрібна робота, приходь у відділ кадрів Космоцентру.
Думаю, ти знаєш, де це.
Якщо хочеш помститися мені, роблячи собі шкоду,
то це твій вибір.
Я можу лиш запропонувати роботу.
Більше нічого я зробити не можу.
Я дала тобі шанс. Якщо не хочеш ним скористатися – що ж.
Будь неслухняна. Будь уперта.
Я…
Я просто кажу,
що на Джеймстауні довідалися про поклади літію на 357 Браво,
і через два дні росіяни захопили цю ділянку.
У вашій доповіді сказано, що під час порятунку командира Вілсон
космонавт Васильєв лишився на Джеймстауні. Сам.
Або наше шифрування вразливіше, ніж ми думали, або…
Може, у них є вуха на нашій базі.
-Думаєте, він встановив жучок? -Ні.
Ні, часу було мало. Він би не встиг.
Ви тоді були емоційно вразливі.
І мали на це повне право. Ви тоді щойно втратили сина.
Ви багато днів не їли й не спали.
У вас була купа повідомлень, на які ви не відповіли.
Ясна річ, він усе це бачив.
І я просто питаю,
чи не думаєте ви, що, можливо,
просто можливо…
наші вороги цим скористалися?
Алексе, як іде діагностика системи?
Виявлено якісь аномалії?
Ні, Г'юстон.
-Поки що все гаразд. -Зрозуміло.
Цього місяця ми надішлемо вам нові фільми.
-Вас щось цікавить? -Не думав, що ви спитаєте.
Ми тут трохи розчаровані.
Ми не встигнемо повернутися до виходу фільму про «Меркурій-7».
«Справжні чоловіки».
Про них зняли фільм?
Так. І ніби нормальний.
Можете надіслати нам допрем'єрну копію?
Спробую це зробити.
Алексе, ще одне.
У вас виникали проблеми з другорядними системами після заглушення реактора?
Системи проживання попереджають,
що у вас можуть початися неполадки
верхнього освітлення.
Так, Г'юстон. Освітлення працює з перебоями.
Зрозуміла. Ми розберемося з цим. Кінець зв'язку.
Так, пане президент, бюджет освоюється,
запуски у Ванденберґу йдуть за планом.
О, і ще одне:
радянці дев'ять років прослухували нашу базу.
Вибачте, мені треба зробити неприємний телефонний дзвінок.
Привіт.
Привіт. Як справи?
Та, знаєш, як завжди.
Що питимеш?
Бурбон з льодом.
Оце й усе? «Що питимеш»?
-Що? -О…
-О боже, Трейсі! -Отак уже краще.
-Вибач, я забула! Вибач. -Слава богу. А я вже здивувалася.
-Поздоровляю! -Дякую.
-Поздоровляю. -Дякую.
Покажи обручку. Боже…
-О боже! -Так.
-Що? -Знаю! Він постарався.
І ви разом, це…
Це просто неймовірно.
-Це дивовижно, тобто… -Вип'ємо за це.
Як-то кажуть, я на сьомому небі.
Ти на це заслуговуєш. Будьмо.
Дякую.
Знаєш,
ти одна з небагатьох, хто за мене справді радий.
-Не може бути. -О господи.
Усі в Космоцентрі на мене косо дивляться.
Ніби я мала спитати дозволу в Ґордо абощо.
Ти говорила з ним останнім часом?
А що таке?
Трейсі, це не моє діло, я…
Добре. Годі про мене.
Що з тобою?
Коли я прийшла, ти була така замислена.
Келлі сказала, що хоче вступати в Аннаполіс.
Я не знаю. Я досі шокована через це.
І я думаю, я шокована тим, що я шокована.
Я мала це передбачити.
-Вона ж росла з Едом. -Так.
З його роботою. Логічно, що вона теж хоче цим займатися.
Вона виросла в Г'юстоні, і в неї була… ти.
Знаєш, чесно.
Ти надихнула багатьох дівчат, Трейсі.
Це неймовірно, ти маєш цим пишатися.
Знаєш, я просто…
Я не хочу такого життя для дочки.
Я розумію.
То… Що ти їй сказала?
Перебила й сказала, що про це нема мови.
Як усі чудові мами.
Не картай себе.
Дочка просто сказала, що хоче піти на флот.
Тобто це серйозно.
Коли я сказала матері, що хочу навчитися літати,
вона місяців два зі мною не говорила.
Ти її за це зненавиділа, так?
Я це пережила. А брат навчив мене літати за 25 баксів.
Але я саме така. Це я.
Ніхто мене не переконає.
От що я хочу сказати, Карен.
Якщо Келлі справді цього хоче, вона це зробить.
Вона придумає, як це зробити з тобою чи без тебе.
Тому, знаєш…
Можеш змиритися.
Я не… Я не знаю, як це зробити, Трейсі.
Щоразу, як я про це думаю,
я думаю, що з нею щось станеться, а я цього не переживу.
-Я просто… Я не можу. -Знаю.
Я думаю, що…
Ми привели їх у цей заплутаний світ.
І ми можемо тільки… дозволити їм жити в ньому.
Це наш обов'язок.
Так.
Ґордо?
Трейс?
Ти залишив повідомлення.
Так, залишив.
Я хотів дещо обговорити.
Вона на мене витріщається.
Що? Хто?
Я.
Ясно.
Я виїхала з-за повороту, і це було…
Я просто з'явилася.
Щось я тебе не розумію, Трейс.
Усе гаразд?
Так. Я просто… Я потрапила в невелику аварію.
Господи.
Я ціла.
Але машину розбила.
-Тільки не «Порше». -Так, саме цю.
Приїдь забери мене.
Зараз же друга ночі.
Стривай. Чому ти не просиш свого чоловіка забрати тебе?
Він у відрядженні.
Ти можеш…
Можеш зробити мені ласку і…
І забрати мене, Ґордо?
Що мені робити з машиною?
Сем купить тобі нову.
Сем. Він хороша людина.
-Так. -Так.
Він терплячий, його нелегко розізлити.
Розумієш?
Він не такий як ти.
Ти швидко дратуєшся.
-Так. Швидко. -Так.
О ні.
Не треба…
-Не треба їхати до мене додому. -Що?
-Їдьмо до нас додому. -Чому?
Набридло, що прислуга ставиться до мене як до неслухняного підлітка.
Ґордо, зупини.
-Що? -Ґордо!
Так.
Гаразд.
Проходь.
Хлопці сьогодні вдома,
тож тобі доведеться спати на дивані, добре?
Трейс?
Чорт.
Мабуть, на дивані спатиму я.
Ну, я мусив щось зробити.
Я не міг допустити, щоб депортували.
І вирішив подзвонити саме тій людині, якій я не хотіла дзвонити.
У якої не хотіла нічого просити.
Вибач. Я не хотів тебе втратити.
Мабуть, я запанікував. Тільки це й спало мені на думку.
Справді? Ти не хотів подзвонити на біржу праці. Чи Брюсу. Чи…
Брюсу? Моєму босові?
Так, ти казав, що в них є вакансія.
Та ну. Ти хочеш працювати на нафтовій вишці, а не в НАСА?
А якщо я облажаюся?
-Чому ти облажаєшся? -Бо я завжди лажаю.
Мене звідусіль звільняли.
«Боїнг», «Ебботт», «Макдоннелл».
Але ж це НАСА.
Ти з дитинства мріяла там працювати.
І мрія розіб'ється, коли там скажуть, що я ніщо,
як казали скрізь?
Ой, та годі.
Думаєш, Марґо Медісон приїхала б аж сюди
пропонувати роботу,
якби думала, що ти не впораєшся?
Вона знає, яка ти талановита.
І я знаю.
Ти була народжена для цього.
Ти була…
Добре. Замовкни вже.
Я це зроблю.
Справді?
-Я такий радий за тебе, мала! -Ні.
Що… Що значить «ні»?
Між нами все, Дейві.
Вибач, ти…
-Ти рвеш зі мною стосунки? -Так, рву.
Але ж ти згодна на роботу.
Роботу твоєї мрії, з якою я тобі допоміг.
-Без мого відома. -Я просто…
Слухай, я… Я знаю, що ти засмучена.
Ця жінка знову мене принизила.
Я клялася, що такого більше не буде.
А це знову сталося… через тебе.
Я цього не забуду.
Ніколи.
Твої шмутки в коробці.
Забирай і не вертайся.
Американець.
-Це Америка! -Замовкни!
Ви тоді були емоційно вразливі.
Звісно, він усе це бачив.
І мали на це повне право.
Ви втратили сина.
…емоційно вразливі.
ШЕЙН
Ґордо, таксі вже їде, тож…
Ґордо.
Доброго ранку.
Я шукаю ключі від будинку і…
Не можу їх знайти.
О чорт. Надіюся, я не загубила їх у полі чи в машині.
Не загубила.
Я їх забрав.
Що зробив?
Я зняв ключі від цього дому з твого кільця.
Слухай, я зараз не маю на це часу.
Відай мені, будь ласка, ключі.
Я б віддав,
але вони підходять до цих замків.
А ці замки замикають цей будинок.
А цей будинок записаний на мене.
-Юридично це мої ключі. -Будинок записаний на наше прізвище.
Це вже інша річ.
Хіба ти не змінила прізвище у шлюбі?
Чому ти досі Трейсі Стівенс?
Бо я тепер публічна фігура. Мене знають як Стівенс.
Ясно.
Астронавт Трейсі Клівленд.
Це вже не так звучить.
Знаєш що? Я не розумію, що на тебе сьогодні найшло.
Віддай мені ключі. Будь ласка.
Ти тут не живеш, Трейс.
Тут живуть мої діти, Ґордо.
І ти можеш приходити до них, коли захочеш.
Тільки подзвони.
То он воно що! Це тому, що я не відповідаю на твої дзвінки?
Ні, не тому.
Але добре, що ти згадала,
бо я тобі дещо скажу – те, що тобі варто знати.
Добре, кажи.
Я повертаюся на Місяць.
Ти? На Місяць?
Саме так.
Вирішив, що пора прийти до тями й спробувати ще раз.
У тебе все так просто.
Так просто.
Ед включив мене в 91-ї групу Джеймстауна.
Як добре.
Я полечу на «Колумбії» у вересні.
У вересні?
Так.
Ну, я лечу на Місяць через кілька тижнів на «Діскавері».
У вересні я ще буду там.
Тому я й дзвонив.
Я хотів, щоб ти почула це від мене.
А не разом з усім світом по телевізору.
-По телевізору? -Так.
Відділ зв'язків з громадськістю НАСА про це знає?
Гадки не маю. Мабуть.
О, чорт забирай.
Я більше не зображатиму космічну пару.
Особливо після того, що я досягла.
Це вся твоя реакція? Ти переживаєш через імідж?
Я більше не гратиму «астро-дружину», ясно?
А Ед… Авжеж. Ед усміхається й каже: «Добре».
Знаєш що? Він побачить свою помилку.
Минуло десять років, і я повертаюся в космос, Трейс.
А ти думаєш тільки про те, як це вплине на твій імідж?
-Це повна лажа! -Заспокойся.
Я не дозволю перетворити всі мої досягнення на жарт.
Що це таке?
«Трейсі й Ґордо через багато років знову на Місяці»?
Я цього не потерплю, Еде.
Ніхто про це не говорить.
Не стався до мене як до дитини.
Я знаю, як тут усе робиться.
Ґордо прийшов до тебе в сльозах і попросив якогось призначення,
і ти подумав: чому б не пожаліти його й не відправити на Місяць,
тим самим здійснивши вогку мрію Шорті Пауерса?
Я комплектую екіпаж на основі того, що буде краще для програми.
Брехня. Ти комплектуєш екіпаж на основі твого рахунку в гольф
і того, яку купу ти наклав у той день.
Тебе заносить.
Я не дозволю, щоб з мене знову сміявся весь світ
як з «астро-дружини».
Це тут ні до чого.
Викинь його з того екіпажу, Еде.
Просто викинь!
Гаразд?
Він був нікому не потрібним стариганом минулі десять років.
І не помре від того, що полетить на два місяці пізніше.
Ґордо полетить.
І крапка.
Якщо ти не хочеш летіти, то тільки скажи, Трейс.
Тільки скажи.
Але іншої можливості не чекай ще довго.
Поки я тут головний.
Хлопці є хлопці, так?
Ви підтримуєте один одного попри все.
Ти «за» чи «проти», Трейс?
Я «за», Еде.
Я завжди «за».
ЖИТТЯ В АННАПОЛІСІ
Келлі?
Привіт. Маєш хвилинку?
Авжеж.
Усе гаразд?
Так.
Келлі, скажи мені…
Будь ласка, скажи, що ти справді цього хочеш.
Так. Я справді цього хочу.
І це не примха?
І не тому що Денні Стівенсу личить форма…
Мамо, ні.
Я вже давно цього хотіла.
Щойно ми почали про це говорити, я…
зрозуміла, що не хочу наступні чотири роки сидіти в бібліотеці й писати есе.
Я хочу щось робити в житті.
Я хочу змінити світ на краще.
Як тато.
Він…
Так.
Повір мені, я знаю.
Я багато років жила с Едом Болдвіном.
Але він дорого заплатив за те, щоб бути Едом Болдвіном.
Це ненормальне життя.
Це великий стрес.
Це виснажує. Це небезпечно.
І він багато що пропустив. Так.
Він мало був зі мною і з…
Він просто… Він багато що пропустив.
Шейна?
Так.
Він мало бував з Шейном.
Де… Де ти це знайшла?
Отам. Перед тим, як ти зайшла.
Це був його улюблений.
Папай.
Я здогадувалася, що це була його кімната.
Іноді мені здається, що він мене слухає.
Нічого поганого, просто він поруч.
Дурість якась.
Ні, не дурість.
Я теж так думала.
Спершу мені було так важко сюди заходити.
Ми думали продати будинок і переїхати, але…
з'явилася ти.
І все змінилося.
Тут знову було життя і все стало добре.
Гаразд.
Гаразд. Аннаполіс.
-Так і зробимо. -Справді? Це точно?
Ти забереш у мене десять років життя.
Але батько любить ходити на футбол, тож…
Дякую!
Я люблю тебе.
Мені вони подобалися.
-Нетерпляче чекаю. -Привіт.
-Привіт! -Привіт, тату.
Важкий день?
Початок був невдалий.
А це що таке? Справжня домашня вечеря?
-Так. -Є привід?
Можна й так сказати.
Дочка вирішила, куди хоче вступати.
Судячи з твого настрою, мабуть, у коледж Вільяма й Мері?
Взагалі-то, ні. Але він ще у списку, так?
Авжеж. Але не на першому місці.
Тримаєте інтригу чи що?
Скажи йому.
У Військово-морську академію.
Дуже смішно. Ану, кажи.
Справді.
В Аннаполіс.
Ні.
Що? Чому?
Бо я сказав, що не туди.
Це не причина. Може, хоч обговоримо?
-Іди до себе в кімнату. -До себе?
Еде, вона не дитина.
Це не обговорюється. Відповідь «ні».
Тату, я теж маю право голосу.
Я сказав «ні». І крапка. Кінець історії!
-Едварде, стій. -Що це таке?
Відколи це ми нічого не обговорюємо?
Зупинися. Поговоримо про це як сім'я.
Цього не буде!
-Ми думали, ти будеш радий. -Так? Ви помилялися.
Тату, ми говоримо про моє життя.
Ти поки що живеш під моїм дахом, юна леді.
-Що за чортівня? -Стеж за язиком!
Еде, а ти стеж за своїм тоном.
Що на тебе найшло?
Я голова в домі, і я не повинен вам нічого пояснювати!
Це моє рішення, а не твоє! Мені не потрібен твій дозвіл на вступ!
А я знаю начальника академії,
і якщо я йому подзвоню,
твою заяву навіть не розглядатимуть!
Це обурливо. Ти так не зробиш!
Ще й як зроблю!
Чудово! Тоді знаєш що?
Я піду на вербувальний пункт і запишусь у ВМФ!
Через кілька років вступлю в Аннаполіс як військовий моряк.
Гаразд. Тоді збирай речі й не повертайся!
Гей! Не кажи так! Забери свої слова негайно!
Не знаю, що на тебе найшло! Чорт забирай! Не кажи так!
Припиніть! Усі припиніть! Годі!
Не знаю, що це було, але більше такого не буде.
Добре.
Добре?
Добре.
-Добре. -Добре.
О ні. Вибач, я…
Я не знаю, чому я це сказав. Я не хочу, щоб ти йшла.
Ні, не хочемо. Будь ласка, не йди.
Я нікуди не піду, мамо.
Усе добре. Усе буде добре.
Ніхто нікуди не йде.
А тепер ми всі заспокоїмося й про все поговоримо.
Тату.
Що це було?
Я… Я не знаю. Я просто…
Це була несподівана реакція.
Я думала, ти мною пишатимешся.
Я мав би пишатися. Справді. Я пишався б тобою.
Я просто… Це не…
Це не те, що… Це просто не…
Еде, кажи вже.
Я просто… У мене було…
сильне раптове…
відчуття, що я…
тебе втрачу.
Тату, ти мене не втратиш. Це просто коледж. Я завжди можу…
Ні, я… Я не…
не це мав на увазі. Я мав на увазі…
що втрачу тебе, як…
Як Шейна.
Так.
Як Шейна.
Гей.
Я знаю. Я теж це відчула.
Справді, Еде.
Але Шейн загинув, бо їхав по вулиці на велосипеді.
На землі немає безпечного місця.
Знаю, але в тому й суть. Мене на Землі не було.
Мене не було тут, коли це сталося. Я був у космосі.
Мене не було поруч з ним. Мене не було поруч з тобою. Я…
Я не зміг захистити тебе. Не зміг нічого зробити.
Міг тільки скрутитися в ліжку й кричати вночі.
І я…
Я дав собі слово, що більше такого не допущу.
Я…
Що я завжди буду поруч з тобою і Келлі.
Що заплачу будь-яку ціну, пожертвую всім,
але цього разу лишуся тут…
І захищу вас.
Еде…
Еде, ти вважаєш себе винним?
Подивися на мене.
Вважаєш?
Він на мене сердився. А мене не було поруч.
Ні, ні.
Це був нещасний випадок.
Ясно? Нещасний випадок.
Не можу навіть сказати, скільки ночей я лежала в ліжку, згадуючи той день,
думаючи: якби я зробила щось інакше,
знаєш, може…
Але так не можна.
Не можна, бо це тортури.
От що це таке.
Так ми себе караємо, сподіваючись…
що коли кари буде достатньо. станеться щось добре.
Як покаяння.
Ніби як коли проказати досить молитов, то твої гріхи будуть змиті,
і буде достатнє каяття, сплата визначеної богом ціни
за повернення Шейна.
Але це неправда.
Його не повернути.
І я не винна в його смерті.
І ти теж не винен.
Добре?
Ти не винен.
Іди сюди.
Папай?
Це я знайшла.
Сьогодні.
Ти жартуєш?
Пам'ятаю, як ти сказав мені, що хочеш вступати в академію ВМФ.
Я подумала: «Що хлопець з Ґері, штат Індіана,
який не бачив океану, робитиме на флоті? Це безумство».
А тоді ти почав служити у ВМФ.
Я теж ніби служила у ВМФ.
Наш син хотів служити у ВМФ.
Тепер виявилося, що наша дочка теж хоче служити у ВМФ.
Ми Болдвіни.
У наших жилах тече синьо-золота кров.
Боже поможи нам.
Підняти якорі
О боже, ні. Ні.
-Підняти якорі -Ні, Еде.
Прощавайте, радості коледжу
Ми відпливаємо на світанку
Це наш останній вечір на березі
Випиймо на щастя
Доки не зустрінемося ще раз
За щасливе повернення додому
Господи.
Переклад субтитрів: Олена Цехмейструк