Nu kör vi!
-Ge mig lite utrymme. Klar. -Klar.
-Klar.
Vi avbryter programmet för en särskild nyhetsrapport.
Här är Paul Michaels.
God morgon.
En dramatisk situation utspelas
just nu i den centralamerikanska republiken Panama,
där fyra amerikanska soldater verkar ha tagits gisslan
vid anti-amerikanska upplopp i huvudstaden.
Vi går direkt till Rose Garden vid Vita huset,
där president Reagan väntas kommentera situationen strax.
Mina damer och herrar,
gårdagens terroristdåd,
där fyra amerikanska soldater togs gisslan i Panama City
av ombud för Sovjetunionen
var en skrämmande påminnelse om de fiender vi möter.
Vi tänker inte låta Sovjet undergräva freden och friheten,
varken på jorden eller i rymden.
Låt mig vara tydlig: USA tänker inte låta sig skrämmas.
Om bara Houston kunde hitta plats på nästa Sea Dragon
för nya månbilsfjädringar.
Min ända är alldeles mörbultad.
Utrustning för litiumbrytning är säkert viktigare än din ända.
Kunde vi inte ha hittat en åder närmare Jamestown?
Sluta gnälla. Om USA:s skattebetalare ville att vi...
Vad tusan? Är inte det där vår utrustning?
Vad gör den här uppe?
Jag vet inte. Bäst att ta en titt.
Stanna här och håll ögonen öppna.
-Don, följ med mig. -Uppfattat.
Jamestown, gruvteam två här, kom.
Gruvteam två, Jamestown. Fortsätt.
Vi är på södra åsranden vid 358 Bravo,
och vi har... ett problem här.
Vad för problem?
De jädra ryssarna har tagit vår gruvplats.
Kan ni upprepa, gruvteam två?
Alla våra sändningar är krypterade.
Enda sättet för ryssarna att kunna veta om litiumfyndigheten är
att de har knäckt koden.
Ändrar vi inte kodnycklar?
Varje månad, i enlighet med reglerna.
Tydligen har ryssarna hittat ett sätt runt det också.
Jag har pratat med presidenten.
Han har beslutat att inte ta det här till FN:s säkerhetsråd.
Tänker han låta ryssarna ta vår gruvplats?
Nej, inte det heller. Han vill att vi tar tillbaka den.
Han menar...
Han menar, gå dit, byta ut deras utrustning mot vår och byta flagga igen,
men hålla platsen den här gången.
Hålla platsen?
Nationella säkerhetsrådet diskuterade alla andra lösningar.
Men konsensus var att om Sovjet tillåts bibehålla kontrollen över 357 Bravo,
skapar det ett farligt prejudikat.
Om vi är passiva, kommer inget att hindra att Andropov
går in och tar över alla våra andra inmutningar på månen.
Jag måste säga att jag instämmer.
Hundratals mantimmar gick åt för att hitta ådern,
och om den är hälften så rik som de initiala värdena visar,
kan den förändra situationen helt för energilagringen på Jamestown.
Tom, bara så att jag förstår riktigt.
Enligt dig vill presidenten att vi konfronterar ryssarna på månen.
Nej. Inte konfrontera.
Presidenten vill inte ha en konfrontation.
Men såvitt vi vet
har inte ryssarna möjlighet att vara vid gruvplatsen ständigt.
Så när de ger sig av för dagen, går vi in.
Men nu stannar vi.
Vi kan ha team på två astronauter i taget som bevakar platsen.
Hur länge kan två personer vara där i taget?
Omladdningstankarna på månbilen
kan ge upp till tio timmar för våra PLSS-ryggbatterier.
Vi kan ha tre team som turas om dygnet runt.
Ni vill alltså ha permanent vakthållning där.
I princip.
Och de här vakterna måste vara beväpnade, eller hur?
Beväpnade? Vänta.
Ingen har sagt nåt om att skicka vapen till månen.
Ursäkta, men exakt vad väntar du dig att de ska göra?
Vid skarpt läge, menar jag.
Ska de vänligt be ryssarna att ge sig av?
Eller slå dem i huvudet med ett slagträ?
Eller en golfklubba? Såna finns det gott om där.
Vänta lite nu.
Föreslår ni på fullt allvar att vi ska skicka vapen till månen?
Du säger att presidenten vill att vi ska hålla gruvplatsen.
Och jag säger att det innebär vakthållning.
Vakthållning innebär vapen.
Nej. Det... Det kommer inte på fråga.
-Det förefaller väl extremt... -Det är absurt!
-Det måste finnas en annan lösning. -Vilken annan lösning som helst.
Kanske ytterligare ekonomiska sanktioner mot Moskva?
Ett embargo?
Det var vårt svar efter Berlin i fjol.
Då ökade ryssarna bara handeln med Latinamerika,
vilket ökade och stärkte deras inflytande i vår hemisfär.
Och med tanke på det som händer i Panama,
är det nog det sista vi behöver.
Du kan inte på fullt allvar mena att det här är en bra idé.
General Bradford har rätt.
Alla påtryckningar mot Sovjet här nere... tar tid.
Ju längre vi väntar...
...desto svårare blir det att återta gruvplatsen.
Även om vi kan modifiera vapen för användning i månmiljö,
är inga av våra astronauter kvalificerade att använda dem.
-Marinen? -Jag tänkte samma sak.
Tänkte vad?
Varje marinflygare måste kvalificera sig som infanteriofficer
för att få börja flygutbildningen.
De är de enda astronauterna med träning i markstrid och taktik.
Vänta.
Ska vi skicka marinkårssoldater till månen?
Kan vi... Kan vi göra det?
Vi måste utveckla procedurer
för säkerhet och operationer i månmiljö.
Vi borde kunna lära upp dem rätt snabbt.
Det måste finnas ett annat sätt.
Tro mig, jag gillar inte den här idén mer än ni andra.
Men så här är läget.
Vi kan inte hålla 357 Bravo utan beväpnade vakter.
Jag är öppen för nya idéer,
men vi verkar inte ha mycket annat val.
Det enda sättet att hålla en position,
i den här världen eller i nån annan,
är en man med ett gevär.
Nelson har rätt.
Vi måste vara eniga om det här.
För när vi har bestämt oss...
...finns ingen återvändo.
God morgon, mrs Cleveland.
Marta, vad... vad är klockan?
Klockan är sju.
Fan också.
Fan också!
Jag bad Sam att väcka mig innan han åkte.
Jag måste vara i simulatorn om en timme. Jösses.
Marta, raring, kan du göra mig en tjänst?
Ring rymdcentret och säg att bilen fick punktering, och jag blir lite sen.
Vilken bil?
Du vet, bilen.
Min bil. Alla bilar.
Säg att alla bilar har punktering.
Jag bryr mig faktiskt inte om vad du säger till dem...
...säg bara att jag blir lite sen.
Ja, ma'am.
Visst ja. Ni har ett telefonmeddelande från mr Stevens.
Det lät viktigt.
Mm. Ja, det är säkert viktigt.
Allt är viktigt för Gordo. Tack.
Fan.
I händelse av...
Ursäkta.
Ingen fara, kapten Stevens. Sätt dig.
Som jag sa kan en programuppdatering skickas upp om nödvändigt
och laddas in i GPC:n.
Normalt efter MECO...
Du är inte i uniform, kapten.
Ett litet missöde.
Missöde?
Blixtlåset pajade.
Overallen hade säkert krympt i tvätten.
Mycket lustigt.
...optimera motorernas livslängd genom att minimera antal starter.
För styrraketstart eller riktningsändring används båda OMS-kapslarna.
Vid större problem med motorns prestanda...
Du har aldrig använt en laptop, va?
Det har jag visst.
Vid särskilt viktiga rymduppdrag kan en OMS ge extra kraft vid starten
och öka nyttolastkapaciteten med 115 kilo.
Vid månresor bär farkosten i omloppsbana...
Jag har inte planerat in några collegeturer förrän måndag middag.
Men jag tänkte att vi kunde äta frukost
och sen besöka Colonial Williamsburg
innan vi åker till Georgetown och American University.
Jo! Och på tisdag tänkte jag att vi kunde köra genom Monticello...
Mamma?
Det här är väl för mycket historia. Förlåt.
Nej, det låter verkligen kul. Men jag... har ett förslag.
Självklart, vad du vill. Det är din resa, raring.
Jag undrar om vi kan åka...
...till...
Baltimore?
Annapolis. Sjökrigsskolan.
Tja, det...
...det är rart av dig att vilja besöka din fars skola, men...
...du vet, det blir en lång omväg, och jag tänkte...
Jag tror inte att vi kan få in det i tidsschemat.
Jag vill inte bara besöka det.
Jag vill söka dit.
Du...
Du vill ansöka till Sjökrigsskolan?
Jag vet att det är olikt alla skolor vi har pratat om,
men jag tror att det passar mig.
Kelly, varför i hela världen vill du söka till Annapolis av alla ställen?
Jag kom inte bara på det här nu, mamma.
Jag har tänkt på det länge.
Men det här är det första jag hör om det.
Kelly... det är flottan. Du vill ansöka till flottan.
Ja.
Varför?
Jag vill tjäna mitt land.
Sluta. Inget sånt struntprat.
Det finns många sätt att tjäna sitt land. Berätta anledningen.
Okej.
Jag vill flyga.
Tomcat, F-14.
Det är ett jaktbombplan.
Jag vet vad en Tomcat är, Kelly.
HUSVAGNSPARK
Det är öppet, Davey.
Eh, det är inte Davey.
Kom in i alla fall. Jag behöver hjälp.
Nu, tack.
Okej.
Kan du ta en rulle toapapper från köket?
Översta hyllan, ovanför diskbänken.
Jag har den.
Tack.
-Beklagar det där. -Inga problem.
Vem är du? Vad vill du?
Jag söker Aleida Rosales.
Det är jag.
Om du är här för indrivning, så vet jag mina rättigheter
och du tog dig in under falska förespeglingar.
Du identifierade dig inte och sa vad du ville.
Aleida, det är Margo.
Hej.
Vad gör du här? Hur hittade du...
Jag fick ett samtal från din pojkvän. Davey.
Herregud.
Han berättade om ditt... problem.
Herregud.
Det var helt olämpligt. Jag...
Jag klarar mig bra, okej? Det här är...
Han sa att du ska deporteras.
Jag... försökte ringa först.
Ja, telefonen är avstängd, jag vet.
Sen strömmen, sen vattnet. De stänger alltid av vattnet sist.
-Spelar du fortfarande? -Spelar vadå?
Nej.
Hör på, Aleida. Jag...
Jag trodde mig veta vad jag skulle säga, men nu...
...vill jag bara säga att... jag är ledsen...
Nej. Sluta. Okej?
-Okej. -"Ledsen." Det är inte...
Jag vill inte ha medlidande.
Jag vet inte vad jag vill ha, men inte det.
-Okej. -Vad berättade han?
Inte mycket.
Att ditt uppehållstillstånd under Reagans amnestiprogram snart skulle dras in.
Ja.
Jag måste ha jobb för att få stanna.
Men folk vill inte anställa mig. Berättade han det?
-Han nämnde det. -Ja, för jag är en dålig anställd.
En dålig medarbetare. En dålig lagspelare.
En lysande tekniker.
Jag ringde några samtal.
Alla dina tidigare arbetsgivare
betonade hur begåvad du är,
samtidigt som de medgav att du har... beteendeproblem.
Beteendeproblem, visst. Det är skitsnack.
Jag startade inte en brand vid McDonnell Douglas.
Det var en papperskorg på den idiotens kontor,
och de släckte elden på typ fem sekunder.
Jag vet. Och den där...
...idioten sa att du var den bästa tekniker han sett på 30 år.
Vad vill du, Margo?
Jag tänker inte...
Jag kan inte gå tillbaka och försöka förklara vad jag gjorde för tio år sen.
Tack. För det var förödmjukande nog då.
Men jag kan erbjuda dig jobb.
Vid NASA.
Som vad, städare?
Ledsen, men jag är inte i familjebranschen längre.
Systemtekniker.
Du får jobba med ett ganska lågprioriterat uppdrag.
Inget glamoröst, men...
...du kommer in i gamet igen.
Och du får stanna i landet.
Stackars Aleida.
Det här är inte välgörenhet.
Stackars lilla mexikanska flicka.
Margo Madison gav henne ett smörjobb på NASA av medlidande.
-Jag kom inte hit av medlidande. -Skuld, då.
Du är tekniker, och vi behöver tekniker.
Du rationaliserar.
Skuld stämde bättre.
Jag känner skuld för det som hände. Det har jag gjort länge.
Men det är mitt problem, inte ditt.
Ditt problem är ditt uppehållstillstånd. Jag erbjuder dig en lösning.
Det gottgör inte det som hände förut...
...men det är en utväg. Idag.
Om du vill ha jobbet, så anmäl dig på personalkontoret vid JSC.
Du vet nog vilken byggnad det är.
Om du hellre blir deporterad än tar emot hjälp,
så gör det då.
Jag kan bara erbjuda dig jobb.
Jag kan inte göra mer.
Jag gav dig chansen. Om du inte vill ha den, så okej.
Var en snorunge. Var envis.
Jag...
Jag menar bara så här:
Jamestown får reda på den höga litiumhalten vid 357 Bravo.
Två dagar senare har ryssarna tagit över platsen.
I din rapport skrev du att när du gett dig iväg för att rädda kommendör Wilson,
var kosmonaut Vasiliev kvar på Jamestown. Ensam.
Antingen är vår kryptografi mer sårbar än vi trodde, eller så...
...kan ryssarna avlyssna vår bas.
-Satte han dit en avlyssningsapparat? -Nej.
Nej, det kunde han inte ha hunnit. Det gick så fort.
Du var emotionellt sårbar.
Och Gud vet att det var förståeligt. Du hade mist en son.
Du hade inte sovit eller ätit på flera dygn.
Du hade högar med obesvarade kommunikéer.
Allt det här kunde han se.
Så jag frågar bara om
du tror att det finns en liten möjlighet att kanske...
...bara kanske...
...våra fiender kan ha utnyttjat det?
Alex, kan vi få en statuskoll på systemdiagnostiken?
Några avvikelser hittills?
Svar nej, Houston.
-Allt normalt hittills. -Uppfattat.
Du, vi skickar upp en ny sändning filmer den här månaden.
-Nån du är särskilt intresserad av? -Äntligen frågar du.
Vi är faktiskt lite besvikna här uppe.
Vi är inte på jorden när filmen om Mercury 7 har premiär.
Det rätta virket.
Har de gjort en film om det?
Ja. Den verkar bra också.
Kan vi kanske få se den i förväg här uppe?
Jag ska se vad vi kan göra.
Jo, Alex, en sak till.
Har ni haft några problem med mindre system sen vi snabbstängde reaktorn?
Vi fick en rapport från HAB SYS
att ni har börjat få smärre problem
med takbelysningen.
Svar ja, Houston. Belysningen har varit lite ojämn på sistone.
Uppfattat. Vi ska undersöka saken. Klart slut.
Ja, herr president, budgeten håller,
uppskjutningarna från Vandenburg går efter tidtabellen.
Jo, en sak till,
ryssarna har avlyssnat vår månbas i nio år.
Ursäkta mig, jag har ett väldigt obehagligt telefonsamtal att göra.
Hej.
Hej. Hur är läget?
Tja, du vet. Allt är precis som vanligt.
Vad vill du ha?
Bourbon med is.
Bara det? Inget mer? "Vad vill du ha?"
-Va? -Min...
-Kära nån! Tracy! -Det var bättre.
-Förlåt, jag glömde! -Tack och lov! Jag började undra.
-Gratulerar! -Tack.
-Gratulerar. -Tack.
Okej, få se... Få se ringen. Milda...
-Milda makter! -Ja.
-Va? -Jag vet! Han tog i ordentligt.
Mm. Och ni två tillsammans, det är...
Det är underbart.
-Det är fantastiskt, jag menar... -Skål för det.
Jag svävar på moln, precis som de säger.
Du förtjänar det. Skål.
Tack.
Du vet,
du är en av de få som verkar glada för min skull.
-Kom igen, det kan inte stämma. -Jösses.
Jag får sura blickar överallt på JSC.
Som om jag hade behövt Gordos tillstånd eller nåt.
Har du pratat med honom nyligen?
Vad pågår?
Nej, Tracy. Det är inte min sak, jag...
Okej. Nog pratat om honom.
Hur är det med dig?
När jag kom in var du helt frånvarande.
Kelly säger att hon vill gå på Annapolis.
Jag vet inte. Jag är liksom fortfarande chockad över det.
Och jag är chockad över att jag är chockad.
Jag borde ha väntat mig det.
-Hon växte ju upp med Ed. -Ja.
Och hans jobb. Och självklart vill hon gå i hans fotspår.
Hon växte upp här, och hon hade... dig.
Ärligt talat.
Du har varit en inspiration för många unga kvinnor.
Det är fantastiskt, och du borde vara stolt.
Du vet, jag...
Jag... Jag vill inte att min dotter ska välja det livet.
Jag fattar.
Så... vad sa du till henne?
Jag sa att det inte skulle komma i fråga.
För så gör bra mammor.
Hör du, döm inte dig själv så hårt.
Din dotter har just sagt att hon vill söka till marinen.
Det är ett stort beslut.
Jag menar, när jag sa till mamma att jag ville lära mig flyga,
talade hon inte med mig på flera månader.
Och du var skitarg på henne, visst?
Jag kom över det. Och min bror lärde mig för 25 dollar.
Men det var sån jag var. Det är sån jag är.
Ingen skulle få styra över mig.
Det är det jag vill få fram, Karen.
Om Kelly verkligen vill det här, då kommer hon att göra det.
Hon kommer att hitta ett sätt, med eller utan dig.
Så, du vet...
...det är lika bra att försona sig med fakta.
Det klarar jag inte av, Tracy.
Varje gång jag tänker på det,
tänker jag att om nåt händer henne, överlever jag det inte.
-Jag klarar det inte. -Jag vet.
Så här ser jag det.
Det var vi som uppfostrade dem i den här knasiga världen.
Det minsta vi kan göra är... att låta dem leva som de vill.
Åtminstone det är vi skyldiga dem.
Ja, det är vi.
Ja?
Gordo?
Trace?
Du hade lämnat ett meddelande.
Ja, det stämmer.
Det var en sak jag ville prata med dig om.
Hon bara stirrar på mig.
Vadå? Vem?
Jag.
Okej.
Jag kom runt kurvan, och...
...där var jag plötsligt.
Jag förstår inte vad du pratar om, Trace.
Är allt väl?
Ja. Jag bara... Jag körde av vägen.
Gode Gud.
Jag är oskadd. Ingen fara.
Men bilen är skrot.
-Inte din Porsche. -Jo, just den.
Kom och hämta mig.
Klockan är två på natten.
Vänta lite. Varför ber du inte din man att komma och hämta dig?
Han är bortrest i jobbet.
Kan du...
Kan du göra mig den här tjänsten...
...och komma och hämta mig?
Vad ska jag göra med bilen?
Sam köper säkert en ny åt dig.
Ja, Sam. Han är en så snäll kille.
-Ja. -Ja.
Han har hett humör, men han visar det sällan.
Om du fattar.
Han är inte som du.
Du är lättsam.
-Ja. Jag är lättsam. -Ja.
Nej, nej.
Inte...
-Kör mig inte hem till mig. -Va?
-Kör mig hem till vårt gamla ställe. -Varför?
Jag är trött på att bli behandlad som en tonåring som varit ute för sent.
Gordo. Stanna bilen.
-Vadå? -Gordo!
Ja.
Okej.
Såja.
Båda pojkarna är hemma i natt,
så jag slaggar på soffan.
Trace?
Fan.
Jag tar väl soffan.
Jag var tvungen att göra nånting,
så att de inte skickade dig till Mexiko.
Så du ringer just den person jag inte vill att du ska ringa.
Just den jag aldrig nånsin vill be om en tjänst.
Förlåt. Jag ville inte mista dig.
Jag fick väl panik. Jag kom inte på nåt annat.
Jaså? Du kunde inte ha ringt arbetsförmedlingen? Eller Bruce? Eller...
Bruce? Min chef?
Ja, du sa att han behövde folk.
Okej. Så du jobbar hellre på en oljeplattform än som tekniker på NASA?
Tänk om jag sabbar det?
-Varför skulle du sabba det? -För jag är sån.
Jag har fått sparken från alla mina jobb.
Boeing, Abbott, McDonnell Douglas.
Men det här är NASA.
Du har drömt om att jobba där ända sen du var liten.
Om jag börjar där får jag höra där också
att jag är värdelös.
Kom igen nu.
Tror du att Margo Madison skulle åka ända hit
och erbjuda dig jobb
om hon inte trodde att du skulle klara det?
Hon vet hur begåvad du är.
Och det vet jag också.
Du är född till att göra det här, raring.
Det vet du...
Okej. Var tyst nu.
Jag gör det.
Säkert?
-Jag är så glad för din skull! -Nej.
Va... Vadå "nej"?
Det är slut mellan oss.
Ursäkta, gör...
-Gör du slut med mig? -Just det.
Men du tar ju jobbet.
Drömjobbet som jag hjälpte dig få.
-Du gick bakom ryggen på mig. -Jag bara...
Okej, hör på... Jag vet att du är upprörd.
Jag blev förödmjukad inför henne igen.
Jag svor att det aldrig skulle få hända igen.
Men det gjorde det... på grund av dig.
Det kan jag inte glömma.
Nånsin.
Dina saker ligger i kartongen.
Ta den och kom inte tillbaka.
En amerikan.
-Det här är Amerika! -Håll käften!
Du var emotionellt sårbar.
Allt det här kunde han se.
Och Gud vet att det var förståeligt.
Du hade mist en son.
...emotionellt sårbar.
Gordo, taxin är på väg, så...
Du, Gordo.
God morgon.
God morgon. Jag letar efter nycklarna till huset, och...
...jag hittar dem inte.
Jäklar. Måtte jag inte ha tappat dem på åkern eller i bilen.
Nej, du tappade dem inte.
Jag tog dem.
Va?
Jag tog nycklarna hit från din nyckelring.
Du, jag har inte tid att bråka nu.
Ge tillbaka nycklarna, är du snäll.
Det skulle jag gärna göra,
men såvitt jag vet går de till de här låsen.
Och låsen hör till det här huset.
Och huset är skrivet på mig.
-Så formellt sett är det mina nycklar. -Nej, huset står i vårt namn.
Det är också en sak.
Ska man inte byta namn när man gifter om sig?
Varför heter du Tracy Stevens än?
Jag är en offentlig person nu. Folk känner mig som Stevens.
Just det.
Astronaut Tracy Cleveland.
Det låter väl inte riktigt lika bra.
Alltså, jag vet inte vad det är med dig idag.
Ge mig de jäkla nycklarna, bara. Snälla.
Du bor inte här, Trace.
Mina barn bor här, Gordo.
Och du får komma och träffa dem när du vill.
Du behöver bara ringa.
Handlar det om det? Att jag inte ringer tillbaka?
Nej, då.
Men bra att du tar upp det,
för jag har en sak att berätta som du borde veta.
Okej, berätta.
Jag ska tillbaka till månen.
Du? Tillbaka till månen?
Det stämmer.
Det var dags att skärpa till sig och göra ett nytt försök.
Bara så där.
Just det.
Ed har satt mig i träning för Jamestown 91.
Så roligt för dig.
Jag far dit med Columbia i september.
September?
Ja.
Tja... jag åker till månen om några veckor med Discovery.
Jag är kvar där i september.
Det var därför jag ringde.
Så att du fick höra det från mig.
Inte med resten av världen i nåt tv-program.
-Tv? -Ja.
Vet NASA:s PR-avdelning om det här?
Ingen aning. Troligen.
Men för fan.
Jag vägrar ställa upp på det där larvet om "rymdparet" igen.
Okej? Inte efter vad jag har åstadkommit.
Verkligen? Är det PR-aspekten du bryr dig om?
Jag vägrar spela rollen av "astro-fru" igen.
Och Ed... Han bara ler och säger: "Det går fint."
Men vet du vad? Han kommer att få en obehaglig överraskning.
Jag återvänder till rymden efter tio år.
Och du kan bara tänka på hur det påverkar din image?
-Det här är inte klokt! -Okej, lugna ner dig nu.
Jag vägrar låta allt jag har jobbat för bli ett skämt.
Vad handlar det om?
"Tracy och Gordo äntligen tillsammans på månen igen efter många år"?
Jag går inte med på det. Jag vägrar.
Det är ingen som pratar om det där.
Behandla mig inte som ett barn.
Jag vet hur det funkar här.
Gordo kommer och gråter om nåt flyguppdrag,
och du tänker: "Jag skickar min vän till månen av medlidande,
och så får PR-chefen sina drömmar uppfyllda samtidigt.
Jag beslutar om besättningar utifrån vad som är bäst för programmet.
Skitsnack. Dina beslut baseras på ditt golfresultat
och hur mycket du skitit den dagen.
Ditt uppförande är oacceptabelt.
Jag vägrar bli till åtlöje för hela världen
som "astro-fru" igen.
Det här har inget att göra...
Ta bort honom från månresan, Ed.
Ta bort honom från månresan!
Okej?
Han har varit en föredetting i tio år.
Han dör inte av att vänta i två månader till.
Gordos månresa är beslutad.
Punkt, slut.
Om du vill hoppa av din månresa, så säg bara till.
Säg bara till.
Men du lär inte få nån ny chans på länge.
Inte så länge jag är chef här.
Män stöttar varandra, va?
Ni håller ihop vad som än händer, eller hur?
Vill du åka eller inte?
Jag vill åka.
Jag nekar aldrig.
LIVET PÅ ANNAPOLIS
Kelly?
Hej. Har du en stund?
Visst.
Är allt bra?
Jadå.
Kelly, jag vill att du säger mig...
Jag vill att du säger mig att det här är vad du vill mest av allt.
Ja. Det är vad jag vill mest av allt.
Det är inget plötsligt infall?
Eller att Danny Stevens är stilig i uniform...
Nej, mamma.
Jag har velat det här länge.
När vi började prata om college insåg jag...
...att jag inte ville sitta i ett bibliotek och skriva uppsatser i fyra år.
Okej? Jag vill göra nåt med mitt liv.
Jag vill göra skillnad här i världen.
Som pappa.
Han är...
Ja.
Tro mig, jag vet.
Jag har levt med Ed Baldwin i många år.
Men han har betalat ett högt pris för att kunna vara Ed Baldwin.
Det är inget normalt liv.
Det innebär hård press.
Och utmattning. Och fara.
Han gick miste om många saker. Det gjorde han.
Han gick miste om tid... med mig och tid med...
Han... Han gick miste om mycket.
Som Shane?
Ja.
Han gick miste om mycket tid med Shane.
Var... Var hittade du den här?
Där. Just innan du kom in.
Det var hans favorit.
Karl-Alfred.
Jag vet att det här var hans rum.
Ibland kände jag att han lyssnade på mig.
Inte på nåt otäckt sätt, bara en närvaro.
Det låter fånigt.
Nej, inte alls.
Jag brukade känna likadant.
Du vet, det var så svårt i början att gå in här.
Vi funderade på att sälja huset och flytta, men...
...sen kom du.
Och allt blev annorlunda.
Det var okej, nu när det fanns liv här igen.
Okej.
Okej. Annapolis.
-Vi gör det. -Verkligen? Är du säker?
Du kommer att ge mig gråa hår.
Men din pappa kommer att älska footballmatcherna, så...
Tack!
Jag älskar dig.
Men jag älskade dem.
-Det ser jag fram emot. -Hej.
-Hej! -Hej, pappa.
Lång dag?
Dagen började dåligt.
Men vad är det här? En riktig middag hemma?
-Ja. -Firar vi nåt?
Det kan man säga.
Din dotter har valt sin önskeskola.
Eftersom du är så glad gissar jag på William & Mary.
Nej, faktiskt inte. Men den finns kvar på listan, visst?
Absolut. Fast inte förstavalet.
Tänker ni hålla mig i ovisshet, eller?
Berätta.
Sjökrigsskolan.
Mycket lustigt. Berätta nu.
Allvarligt.
Det är Annapolis.
Nej.
Vadå? Varför?
För att jag säger nej.
Det är inget skäl. Kan vi inte prata om saken?
-Gå till ditt rum. -Gå till mitt rum?
Ed, hon är inte ett barn.
Det är inget att diskutera. Svaret är nej!
Pappa, det är mitt beslut också.
Nej, sa jag! Det räcker! Nog pratat!
-Edward, nu får du skärpa dig. -Vad var det där?
Sen när kan vi inte prata om saker?
Stanna. Vi måste prata om det här som familj.
Det blir inget av!
-Vi trodde att du skulle bli glad. -Jaså? Ni hade fel!
Pappa, det är mitt liv vi pratar om.
Du bor fortfarande under mitt tak, unga dam.
-Vad fan ska det betyda? -Svär inte!
Ed, skärp dig nu.
Vad har det tagit åt dig?
Jag är familjens överhuvud, och jag behöver inte förklara nåt för er!
Det är mitt beslut, inte ditt! Jag behöver inte ditt tillstånd!
Jag råkar känna chefen för sjökrigsskolan,
och om jag lyfter på luren
kan jag garantera att din ansökan inte blir godtagen!
Vansinne. Du kan inte göra så!
Jag både kan och ska!
Vet du vad jag gör då?
Jag går till rekryteringskontoret och tar värvning i flottan!
Efter några år ansöker jag till Annapolis som flottist.
Okej. Packa dina väskor och kom inte tillbaka!
Säg inte så! Ta tillbaka det där! Genast!
Jag vet inte vad fan det är med dig! Säg för fan inte så!
Sluta! Sluta, båda två! Det räcker!
Vad än det där var, aldrig mer!
Okej.
Okej?
Okej.
-Okej. -Okej.
Åh, nej. Förlåt mig. Jag...
Jag vet inte varför jag sa så där. Jag vill inte att du flyttar.
Nej, det vill vi inte. Snälla, flytta inte.
Nej då. Jag tänker inte flytta, mamma.
Det blir bra. Allt ska bli bra.
Ingen ska flytta.
Däremot ska vi lugna ner oss och prata om vad som pågår.
Pappa.
Varför reagerade du så där?
Jag vet inte... Jag bara...
Jag bara... gick överstyr.
Jag trodde att du skulle vara stolt över mig.
Det skulle jag. Det är klart att jag är.
Men det...
Det var inte det som... Det är inte...
Ed, vad det än är, så säg det.
Jag fick bara en...
...plötslig, överväldigande...
...känsla av att jag...
...skulle förlora dig.
Pappa, du förlorar inte mig. Det är bara college. Jag kan alltid...
Nej, jag...
...menade inte så. Jag menade...
...förlora dig som...
Som Shane.
Ja.
Som Shane.
Du.
Jag vet. Jag hade samma känsla.
Det hade jag.
Men Shane dog när han cyklade på gatan.
Det finns inga trygga platser här på jorden.
Jag vet, men det är inte det. Jag var inte här på jorden.
Jag var inte här när det hände. Jag var borta.
Jag fanns inte här för honom. Eller för dig. Jag...
Jag kunde inte skydda er. Jag kunde inte göra nånting.
Bara krypa ihop på min brits och skrika rätt ut i natten.
Och jag...
Jag lovade mig själv att aldrig låta det hända igen.
Jag...
Jag skulle alltid finnas där för dig och Kelly.
Oavsett priset, oavsett vad jag måste ge upp,
skulle jag stanna den här gången...
...och skydda er båda.
Ed...
Tror du att det var ditt fel?
Se på mig.
Tror du det?
Han var arg på mig. Och jag var inte här.
Nej. Du. Nej.
Det var en olyckshändelse.
Förstår du? En olyckshändelse.
Om du visste hur många nätter jag har legat och gått igenom den dagen,
undrat om, ifall jag hade gjort nåt annorlunda...
...så kanske...
Men så kan man inte göra.
Man kan inte, för det är rena tortyren.
Det är vad det är.
Det är ett sätt att plåga oss själva, i hoppet att...
...när vi har plågat oss tillräckligt, ska nåt gott komma av det.
Som en botgöring.
Om man ber botgöringsbönen tillräckligt många gånger, blir ens synder avtvådda...
...och man kanske äntligen har betalat priset till Gud
för att ge oss Shane tillbaka.
Men det är inte sant.
Han kommer inte tillbaka.
Och hans död... var inte mitt fel.
Inte ditt heller.
Förstår du?
Det var inte ditt fel.
Kom hit.
Karl-Alfred?
Jag hittade den.
Idag.
Du skojar?
Jag minns när du berättade att du ville in på Sjökrigsskolan.
Jag tänkte: "Vad tusan ska en grabb från Gary, Indiana,
som aldrig har sett havet, i örlogsflottan att göra? Det är galet."
Men innan jag visste ordet av, var du där.
Och jag med.
Och vår son ville också till örlogsflottan.
Och nu visar det sig att vår dotter också vill till örlogsflottan.
Vi är familjen Baldwin.
Om man sticker oss, blöder vi blått och guldgult, tamejfan.
Gud hjälpe oss alla.
Kära nån. Nej.
Nej. Ed.
Jösses.
Undertexter: Bengt-Ove Andersson