EN DOKUMENTARSERIE FRA NETFLIX
De har flotte sykkelfelt her i Austin.
Jeg elsker å sykle.
Jeg må også innrømme at første stopp etter flyplassen ofte er Torchy's.
Jeg vet ikke hvorfor. Antagelig fordi det er så godt.
-Velkommen til Torchy's. -Alltid første stopp.
-Hvordan går det? -Flott.
Skal vi se. Migas. Fordi det er morgen.
-Mr. Orange, laksen. -Greit.
-Og folk burde se queso med grønn chili. -Du kan ikke dra uten den.
-Takk. -Ja, sir.
-Tid for queso. -Favorittiden min!
-Der. -Takk.
Hvis du kommer til Texas, må du spise litt queso.
-Tacoene mine! -Greit!
Dette er Texas-taco.
Man merker Texas.
Dette har jeg aldri gjort før.
Er det ekkelt, eller er det svaret?
Vi går videre til lunsj.
Dette er ikke ekte meksikansk.
Dette er tex-mex.
Hvem vil ha taco?
-Jeg vil ha en bit. -Veldig godt.
Å, herregud. Nei!
Hei. Hei, hei!
Vent nå litt.
Tre av fingrene mine er borte.
En glad og sulten mann
Reiser over sjø og land
Han søker mer forstand
Om pasta, svin, kylling og lam
Han kjører til deg
Han flyr til deg
Han vil synge for deg
Og danse for deg
Han vil le med deg
Og gråte med deg
Men det er én ting han ber deg om…
Kan noen
Gi mat til Phil?
Noen må gi ham mat
Da jeg skulle selge inn serien,
møtte jeg lederen for Travel Channel, og han sa:
"Vi har undersøkt og funnet ut at seerne ikke liker reising."
Da jeg var på vei ut, sa han: "Forresten,
maten folk er interessert i USA, er grillmat."
Ok. Så vi dro til Food Network. Direktøren sa, dette er helt sant:
"Vi beveger oss vekk fra dette med mat."
Da jeg var på vei ut, sa han:
"Eneste mat folk er interessert i…"
"Ikke si det! Grillmat!"
Poenget med historien er,
amerikanere, om dere er interessert i grillmat,
er dette virkelig programmet for dere!
Velkommen til Austin.
Det er den morsomste byen.
Det er flere musikkscener enn Nashville. Det overrasket meg.
Fantastisk mat. Ikke bare grillmat.
Det beste er at folkene er herlige.
Jeg fant den perfekte Austin-boeren til å hjelpe meg i gang.
Daniel Vaughn er grillredaktør. Ja, de har en grillredaktør
i tidsskriftet Texas Monthly.
Her er han. Han kan sine saker.
Vi skal på en grillrunde.
Vi begynner på LeRoy and Lewis,
en grillvogn drevet av makkerne Sawyer Lewis og Evan LeRoy.
-Denne nye skolen innen grilling? -Den nyeste.
Her er røykeren større enn restauranten.
-Ja. -Stemmer.
-Fortell meg hva jeg skal bestille. -Oksekinn. Det er de kjent for.
Citra-pølse. Den er gd.
Baconribbe lager de én gang i uka. Svineribbe med bein.
-Og jeg må bestille burger. -Burger.
Du må også bestille blomkål.
Ring legen. Si at det ikke bare er kjøtt.
Nettopp.
Austin har mange berømte grillrestauranter.
Legendariske steder som Franklin Barbecue og La Barbecue.
Det er fenomenale steder. Jeg går ikke dit i dag.
I dag vil jeg vise dere det nye.
-Grilltid! -Her kommer det.
Alt kjøttet er fra Texas.
Lokale gårder, bærekraftig kjøtt.
Oksebringe, biffkinn. Ribben er rett under.
En stor svinemage på beinet
som vi speker her, som bacon.
-Skal jeg vise dem? -Dobbelrøkt med lønnesirup.
Den allmektige baconribben.
Vent litt. Jeg må…
Farvel, folkens.
Hvis jeg skulle ta en første bit, den eller den siden?
-Der. -Der?
Hva?
Det er godteri.
-Hva? -Jeg får nok ikke en bit.
Nei.
Vi har flere. Du kan få din egen.
-Greit. -Jøss!
-Se bak deg. -Oi!
-Vi er ikke ferdige. -Hva?
-Dette er frito pie med rød chili. -Ja?
-Med røkt og syltet jalapeño. -Ja.
Grønnkål med cæsarsalat-dressing.
Hjemmelagde stekte bønner.
Jøss. Fyrverkeri går av i hjernen.
Her har vi frito pie. Se her.
Korriger meg gjerne, men det "nye" ved den nye skolen
er deres vri på gammeldags grilling.
Ja. Tanken er klassisk tilberedning.
Grill er en metode, ikke en meny.
Vi gjør en litt vri på en tradisjonell grillmeny fra Texas.
-Vi har egne sauser. Prøv betesausen. -Hva skal jeg dyppe?
Min favorittbit er potetbrød med oksekinn,
litt kimchi og litt av betesausen.
Dette er biten, folkens.
-Nå? -Den var stor.
Kinnet fullt av kinn. Fantastisk!
Noe unikt er at vi er opptatt av ikke å ha noe avfall.
-Det blir ikke noe i dag. -Det er målet.
En burger også.
-Burgertid. -Herregud.
-Burger på 230 gram, røkt. -Skal vi dele den?
-Først vil jeg vise den. -Pickles, løk.
Den er bare…
-Du store. Richard. -Å, herregud.
Stakkars Richard.
Jeg skal ikke overselge den, men den vil endre ditt bilde av en burger.
Perfekt stekt.
Å, Richard.
-Hva er dommen? -Herregud.
-Den har skorpen. Fra røykeren. -Ja, den har…
Jeg husker at du sa, Daniel:
"Det vekker nostalgien ved en bakgårdsburger."
-Nettopp! -En du og venner kan lage i hagen.
Om jeg hadde begavede venner!
-Du kan dine saker. -Jeg vet hvor jeg finner det.
Hvordan klare alt?
-Du kan få det med. -Jeg viser deg.
Farvel, burger.
Hvor er vi?
Matvognen Distant Relatives er her. Og Meanwhile Brewing.
Et sted for matvogner ved et bryggeri. Det er jo fint.
-For vi får dette. -Vi får øl.
Godt.
Vi kjørte inn i en industripark. Men så dukker dette paradiset opp.
-Det er skjult. -Fint for familier.
-God plass i Texas. -Ja, det er det.
-Oi! -Å, hei der.
-Du er vel Damien. -Det stemmer.
Phil her.
Dette er Damien Brockway. En afroamerikansk kjøkkensjef
som bringer inn afrikanske elementer i grillmaten.
-Fint å se deg. -I like måte.
Fortell hva dere har laget.
Her har vi tilbehør.
Øyebønner og brente ender av oksebringe.
Og varmrøkte peanøtter.
Jeg trenger dette foran TV-en.
Absolutt. Syltede gule beter.
Talgstekte reddiker med krydret kjernemelksaus.
Jøss. Jeg smaker på bønnene.
Aldri spist reddiker på et grillsted.
Da smaker vi.
Ikke jeg heller.
Jøss. Jeg vil høre din historie.
Jeg jobber i den matvogna der.
Hvor er navnet fra?
Fjerne slektninger er en trope i afroamerikansk kultur.
Det dreier seg om forbindelsen til Afrika.
-Ja. -Der vi stammer fra som folk.
Noen av krydderne og ingrediensene,
som bladkål, øyebønner og krydder som guineapepper
er ingredienser vi bruker.
Det moderne afroamerikanske elementet
er at vi er kreative med vår historie.
Dere bruker mat og krydder fra hjemlandet?
Absolutt, men også tradisjoner fra forskjellige områder i USA .
Ja. Og sausen ligner ikke grillsausene man oftest får servert.
Ja. Hva er det i den?
I vår matvogn får alle proteiner sin saus.
Selv sausene er utrolige og originale.
Røkt sennepsmør.
Dette er kyllinggrillsaus.
Ja, det er kyllingsausen. Folk pleier å be om den.
En av de beste kyllingene med saus jeg har smakt.
Jeg spiser opp denne.
Det gjør god grillmat med deg.
Man tror man ikke er sulten.
Den finner et hull i deg og fyller det.
Ja.
Det blir mer grillmat. Men før det,
er det en annen mattradisjon i Austin vi må snakke om.
En favoritt er Suerte. Blant de beste meksikanske restaurantene jeg har prøvd,
inkludert i Mexico!
-Hallo. -Hei!
-Godt å se deg. -I like måte.
Jeg møter to av mine beste venner i Austin, Emily og Caitlin.
De startet Austins TV-festival og driver den fremdeles.
Dette er kjøkkensjef Fermín Nuñez.
-Dere er så fine. -Vi pyntet oss for deg.
Så fint. Jeg pyntet meg for dere.
-Jeg pyntet meg for alle. -Du er flott.
-Skål. -Salud.
God. Vi har god smak.
-Hva er det i den? -Mezcal. Jeg sluttet å lese etter det.
-Vår versjon av en margarita. -Ja.
Vi er en meksikansk restaurant,
men dette er jo East Austin.
-Men ikke teknisk tex-mex. -Nei.
-Ikke hvis du spør meg. -Du er meksikaner.
Ja. Og restauranten også.
Maten er meksikansk, men med en Texas-vri.
Litt. Ja.
På Suerte lager han meksikansk mat, men med sin egen vri.
Vi er i Texas, så teller det som tex-mex?
Jeg trenger en bedre ekspert enn meg.
Greit, her er vår ceviche.
Under tostadaen er det regnbueørret i appelsinkraft med aleppo- og puya-chili.
-Kos dere. -Takk.
Jeg gleder meg til at dere får smake. For dette smaker veldig Texas.
Dere er proffer med skjeene.
-Få med alt. -Ja, en perfekt bit.
Uansett hva det kalles, meksikansk, tex-mex, Austin-mex,
er det nydelig mat. Vet du hvor jeg kjenner dem fra?
Var du med på festivalen deres de siste årene?
Dere er tilbake nå.
Vi er tilbake i juni.
Festivalen handler om fellesskap og samvær.
Det virtuelle fungerte fint,
men det handler om uplanlagte øyeblikk der man møter nye venner.
Magien som oppstår med folk er det som gjør det unikt.
De gleder seg til å se menneskene fra skjermen i levende live.
Festivalen fokuserer også på mat og drikke.
Når vi har med Phil, er det taco eller frokost.
-"Taco eller frokost med Phil." -Hvem vil ikke det?
Noe å drikke og en matbit mens du ser på TV.
-Du må komme. -Det er gøy.
Unnskyld meg. Jeg har tamale mole blanco.
Og en pinjegremolata med mole blanco på.
Dehydrert hoja santa strødd på toppen.
-Dehydrert hva? -Hoja santa.
Hoja santa betyr "hellig blad".
Bladet som angivelig ble brukt til å pakke inn Jesus-barnet.
Sier du det?
-Ja. -Artig med "angivelig".
-Jeg vet ikke om det er sant. -Vi serveres en bleie.
Det er en måte å si det på.
Jeg liker å si sånt, så jeg får første bit.
Pent.
Du store!
Nydelig?
Så geitebarbacoa. Geit tilberedes som barbacoa i et bananblad.
Med lime på?
Som å pakke ut den beste julegaven.
Hvem liker ikke det?
-Alle gjør vel det? -Herregud.
Jeg har smakt geit før, men ikke ofte.
Hva synes du? Jeg elsker det.
Godt. Jeg vil vite hva som gjør det…
And og andre typer kjøtt har en helt egen smak.
-Dette har det. -Verdens mest populære kjøtt.
-Sier du det? -Ikke kylling?
-Det er geit. -Jeg visste ikke det.
Mest spist i verden. I alle kulturer.
-Jeg hadde også gjettet kylling. -Hva?
-Det femte mest spiste dyret? -Oi sann.
Jeg leste at det var det mest spiste.
Hva står det?
"Data støtter ikke påstanden om at geit er verdens mest spiste kjøtt, Phil."
Du løy til meg.
-Ja. -Hva mer løy du om?
-Jeg skulle gjenta det. -Jeg også.
Men jeg har funnet ut at om man sier det på TV…
Jeg skulle si det. -Folk tror på deg.
-Hei! -Hei, Phil.
-Hei! Vi elsker deg! -La meg fortelle dere om geit.
Grillmaten er så god at det er vanskelig ikke å spise det til hvert måltid.
Et problem, for å være ærlig.
Heldigvis skal Daniel vise meg et fint sted til.
Daniel viser meg et nytt grillsted kalt InterStellar.
Og den lua har han fortjent.
-Hvor kom interessen fra? -Jeg flyttet til Texas.
Det er et krav her.
Jeg abonnerte på tidsskriftet Texas Monthly.
De hadde en topp fem-liste.
Jeg dro til alle på en langhelg.
Med kompiser?
Ja, vi likte grillmaten i Dallas.
-Ja. -"Hvor mye bedre kan den være?"
Så drar man ditt, og man innser det.
Vi så på hverandre, "Dette var det de mente."
Jeg elsker å nå neste nivå. Det er derfor jeg gjør dette.
-Hallo. -Hei. Klar for mat?
Bra, jeg håpet på en lett frokost.
Typisk Texas-frokost.
Kjøkkensjefen John Bates har bakgrunn fra finere restauranter.
Han har vendt oppmerksomheten mot å gjøre alle fornøyd.
Se så vakkert det er!
Som jeg sier før jeg sier hei.
Flott å se deg.
Hei, John! Vi har aldri møttes.
-Vi blir gode venner etter dette. -Enig. Hvor skal jeg begynne?
Jeg tar alltid oksebringe først. Den svidde enden.
-Så litt lammekjøtt og svineribbe. -Herregud.
Kanskje kalkun til slutt. En slags grønnsak her.
Kalkun er grønnsaken.
-Greit. -Skål.
Så intenst.
Mye smak. Den beste biten på bringen.
Ja. Nydelig.
Ja. Og jeg deler de fete skivene i to.
-Sånn som dette. -Ja.
Det er en bit magert kjøtt. Men det…
-Skal vi dele? -Ja.
Så mager bringe, og så fet bringe…
Man spiser…
Jeg dytter det mot ganen med tunga,
og det faller fra hverandre.
Da vet du at fettet er perfekt tilberedt.
Selv om det er mange om beinet, mente du at du hadde noe ekstra.
Ja. En annen innfallsvinkel til veldig tradisjonell mat.
Vi har vår vri,
men beholder det grunnleggende ved texansk grillmat.
Vi har våre varianter, som fløtegratinerte poteter.
Dette er finere mat.
Det kan serveres på finere restauranter.
Alt en potet vil ha.
Fløte, smør, parmesan og hvitløk.
Og litt røyk.
Tilfeldigvis har jeg samme ønsker som potetene dine.
Den store finalen.
-Klar? -Jeg er klar.
-Den er din. -Ok.
Jøss.
Fortell om dette før jeg dytter det i ansiktet.
Tynnribbe som er røkt, skåret i kuber og glasert med fersken-te-glasur.
Salt, søt, røykfylt, feit.
Alt du vil ha i grillmat.
Greit.
Å, doktor!
Bra vi sparte den.
Det er ikke bare nydelig, det er som dessert.
Er det en lege her?
Det er slagordet for Austin.
Austin ligger i Hill Country i Central Texas
og er hovedstad og delstatens fjerde største by.
Den majestetiske capitol-bygningen ble bygget mellom 1882 og 1888
og er faktisk høyere enn den i Washington D.C.
"Større i Texas" er ikke bare et klistremerke.
Den fremste matkritikeren i avisen Austin American-Statesmen
heter Matthew Odom, en venn av meg i minst ti år.
Han tar meg med til sitt nye favorittsted.
Dette er Birdie's.
Tracy Malechek og Arjav Ezekiel.
Kjøkkensjefer og eiere. Hun tar seg av maten, han vinen.
De kom fra New York og jobbet på Gramercy Tavern.
De lager nydelige pastaretter og deilige grønnsaker.
Det kan ikke bare være grilling.
Noen bobler først. Det føles som en feiring. Gamle venner.
-Du blir med? -Håper det.
-Nå feirer vi. -Jeg tar litt.
-Ja! -Pinot noir. Lett og boblende.
Og de bader kyrne i det.
-Hvorfor ikke? -Mø!
-Hei! -Hei. Tracy!
-Hvordan går det? -Glad for å være her. Hva er dette?
Panisse av kikerter.
Med pecorino og sort pepper.
Nydelig.
-Som om du har gjort det før. -Ser jeg en sitron, har jeg et formål.
-Gourmet-pommes frites. -Ja!
Jeg har spist det sikkert fem ganger.
Og sånn er det hver eneste gang.
For mye sitron nå, men…
Familien min bor i Portland i Oregon.
-Ja. -Tracy vokste opp i Houston.
Jeg ville hjem. Tracy ville flytte til Texas.
Vi ble ikke enige, så vi kastet mynt.
-Derfor er dere her? -Ja.
Ja, jeg ville ikke fulgt det.
-Jeg tapte. -Jeg ville tilpasset mynten.
-Hei igjen. -Hallo.
Det ser ut som tartar.
Oksetartar med grønn hvitløksaioli og carta di musica-kjeks.
Og stekt søtpotet med guanciale,
vinaigrette med selleri og reddik og honning med sherry og svartpepper.
De er opptatt av olivenolje her.
Nerder!
Herlig. Dere er mine yndlingsnerder.
-Matnerder. -Artig liten tartar.
Så fyldig og lett samtidig.
Det vi alle ønsker å bli.
-Det er magisk. -Herlig!
-Lager du mye mat? -Nei.
Jeg spiser mye.
"Jeg har en TV-serie, så jeg slipper."
Hallo! Det er Tracy!
Se her.
Orecchiette med svinepølse, fennikel og svart pepper.
Nei.
Og cavatelli med ansjos og tomat.
-Liker du ansjos? -Elsker det.
Dette er gaver. Takk.
Vel bekomme.
Dette smaker ekte. Som om jeg er i Roma.
Der ja.
Vent litt.
Ja. Jeg vet det!
Det var min anmeldelse.
-Hallo igjen. -Hallo.
En siciliansk-inspirert sjokoladekjeks.
"Spytter ut drikken."
Og olivenoljekake.
Takk, Arjav.
Pust.
Hvordan er kjeksen inspirert av Sicilia?
Den har litt ekstrakt av…
sitrus og fennikel.
Til slutt en myk vaniljeiskrem med tangerin-agrumato.
Hva sier du, Phil?
-Har du smakt? -Ja visst.
Da kan jeg spise hele.
Liker du Formel 1?
Det er mange entusiaster.
Jeg får første glimt på nært hold i dag.
-Eric? -Phil.
-Hei. -Hyggelig. Jeg gleder meg.
Kjære vene. Jeg er nervøs. Jeg ser sånn ut, men er ingen Paul Newman.
En ekte racerbilsjåfør, Eric Paradis.
Han tar meg med på min første tur rundt en Formel 1-bane i en Ferrari.
Vi skal kjøre i over 270 km/t.
Jeg tror det er tregt for dem.
Men jeg er vel klar. La oss prøve. Hva kan skje?
Vår egen berg-og-dal-bane, så det blir gøy.
Jeg trenger hjelp.
Gjennom der…
Det faren min gjorde før jeg syklet trehjulssykkel.
Der. Du er klar.
Har du kjørt på bane før?
-Nei. -Ikke?
-Har du kjørt noen rundt banen? -Første gang.
Jeg tuller.
Har noen kastet opp i bilen?
Ikke med meg.
Det kan være din lykkedag.
Skal jeg holde fast i noe?
Nei, men bremsingen vil være kraftig.
Så bruk fanget til å presse deg mot setet.
-Jaså? -Ja. Det er store G-krefter.
Du store. Jeg holder i den greia på siden og beinet mitt.
Ja, bruk beinet til å holde deg fast.
-Klar? -Jeg kjører ikke fort på motorveien.
Da kjører vi.
Herregud.
-Hastigheten er der. -Jeg vil ikke se den.
Jeg var kvalm i 24 timer etterpå.
Det var så voldsomt.
Ikke bare G-kreftene som er sterkere enn i en rakett,
men også plutselig oppbremsing, hvining, skarpe svinger, så en gang til.
G-krefter igjen, rett på bremsene,
svinge dit, på med bremsene,
svinge den veien.
Opp en bakke! Ned en bakke!
Det var som flere bilulykker.
Hvordan kan dette være gøy?
Og se på Eric.
Nesten like bra som et smørbrød med oksestek.
Du burde ikke minne meg på mat nå.
Jeg er her!
Velkommen!
-Hvordan går det? -Hei, Phil her.
-Velkommen til Taco Dojo. Edgar. -Taco-mafiaen!
-Ja, sir. -Ja.
Det er et så strålende tacomiljø i Austin
at noen av taco-geniene
har dannet noe kalt taco-mafiaen.
Det ledes av Edgar og Sara.
På Nixta Taqueria heter resten av gangsterne
Beto Robledo fra Cuantos Tacos,
Jerry Guerrero fra La Tunita
og Xose Velasco fra Discada.
To av dere skal gifte dere.
-Jeg tuller. -Det er…
Det er oss. Nylig forlovet.
-Gratulerer. -Tusen takk.
-Og dette er deres sted. Nixta! -Nixta Taqueria.
Austins beste, ifølge mange.
De sier så. Det er opp til deg.
Men disse lager også herlig taco.
-Ja. -Taco-mafiaen.
Men hvem er gudfaren?
Han der!
-Ja? Fordi du startet det? -Nei.
-Fordi du er høyest? -Se på ham.
Ville du blitt redd om du møtte ham i et smug?
-En mild kjempe. -Det er han.
Han her ser tøff ut.
Jerry tar seg av sikkerheten
-Er det han? -Ja.
-Og Joe Pesci. -Joe Pesci her.
Utseendet og taleevnene.
Og din rolle? Passe på dem?
Ja. Hun er hjernen bak det hele.
Og skjønnheten.
Salucita!
Hva drikker jeg?
Agua fresca med litt ananas og jordbær.
-Det er nydelig. -Ja.
Da tar vi første munnfull.
Dette er fra oss.
-Ande-taco. -Hva?
-Carnitas av and. Ja, sir. -Da hugger jeg inn.
Ja!
Herregud.
En av de beste anderettene av noe slag
er i en nydelig taco.
Hvor mye "tex" er i "mexen"?
Tex-mex er noe vi prøver å holde oss unna.
Det er en amerikanisering.
-Absolutt. -Dere vil være autentiske.
Autentisk ikke-autentisk.
Vi er fra USA, men er også meksikanere.
Så det er en hyllest.
Da smaker vi. Fortell om denne.
Det er discada-taco. Forskjellige deler av okse, svin og grønnsaker.
Det confiteres i fire til seks timer.
-Sier du det? -Ja.
En 20 år gammel oppskrift fra min far.
Fenomenalt.
-Takk. -Ja.
Men de som ser på kan ikke kjøpe taco fra alle?
Jo. Alle ligger innen et par kilometer herfra.
Ja? Så det er en god runde.
Hvem er dette fra?
-Jerry. -Din tur.
-Min spesialitet. -Ja!
Dette er taco med birria og queso.
En birria-taco! Kom igjen.
Tradisjonelt med geit eller lam. Vi bruker oksebringe her i Texas.
Oksebringe? Se på denne birria-tacoen med queso.
Så dyppes den i…
Fy fader. Enda en "fantastisk".
Til slutt dreper gudfaren Beto meg med et tilbud jeg ikke kan avslå.
-Den store avslutningen. -Taco som i Mexico by.
Campechana, en blanding av suadero og longaniza.
I suadero bruker vi oksebringe,
longaniza er med meksikansk chorizo.
Enda en herlig en!
Hva ville vært i en taco som representerte deg?
Det har ingen spurt om før.
Jeg sier kylling.
-Ok. -Men and er bedre enn kylling.
Og gås er bedre enn and.
Oi oi! Gåsetaco!
Er det mulig?
En utfordring! Jeg kommer tilbake når dere har gåsetaco.
-Det er min taco. -Gåsetaco.
Jeg er i mafiaen! Må vi ta hverandre i hånden med blod?
Vi gjør det!
SPIS HERLIG MAT HER
TA SJANSEN PÅ EN TEQUILA
KYSSEBOD
BARBERER
Min nye venn Evan LeRoy
fra LeRoy and Lewis presenterer sin venn Jazz Mills.
Gratis lunsj er fint.
Jazz og vennen Carrie Fussell Bickley
startet det fantastiske "Free Lunch".
De gir mat til hjemløse.
-Hei! -Hvem er denne sjarmøren? Og denne!
-Hvordan går det? -Phil her.
-Jeg heter Carrie -Nnedi. Hyggelig.
Jazz, Carrie og Nnedi Agbaroji var del av Austins indiemusikkmiljø.
Men konserter ble avlyst under korona,
så Jazz og Carrie begynte å dele ut mat.
Hver for seg først. Så gikk de sammen
for å hjelpe folk i en leir for hjemløse
som kalles Camp Esperanza.
Nnedi ble med i 2021.
Hva får man i dag?
Til middag får de grillsmørbrød.
-Ja. -Alltid frisk frukt.
Det er det mest etterspurte og ettertraktede.
Det viktigste når man
yter en tjeneste til de som trenger det, er å være konsekvent.
Så da vi fant ut om Camp Esperanza,
forpliktet vi oss til den leiren.
Folkene der stoler på oss
og antar at vi kommer tilbake.
-Hei. -Fint å se deg.
I like måte.
Jeg ville sørge for at vi ikke lovet for mye.
At vi ikke prøvde å takle krisen ved hjemløshet i Austin.
Vi er forpliktet til denne gruppen.
Når vi kan utvide, vil vi gjøre det.
Dere er som helgener.
Jeg vet ikke det.
Jeg vil fortelle om
hvem som kan hjelpe og endre ting.
For det er viktig at allmennheten forstår
at vi ikke er ekstra dyktige eller unike. Vi er ikke sosialarbeidere.
Vi er bare kreative folk som kunne stille nok spørsmål
og stole på vennene våre.
Hvis folk liker ideen… Har dere nettside?
Ja. Det er www.freelunchatx.com.
Pling!
Her er et perfekt eksempel på kreativiteten du finner i hele byen.
Vi snakker om tverrkultur.
Denne restauranten heter Kemuri Tatsu-Ya.
Et av favorittstedene i Austin.
I dag møter jeg Jane Ko, en fantastisk matblogger fra Austin.
Hun vet mye om mat i Austin.
Her får du japansk og texansk mat på samme sted.
Jeg elsker blanding.
Naturlig for Tatsu Aikawa, født i Tokyo, oppvokst i Texas.
Ok, folkens.
Dette er kylling-tsukune. Dere burde blande spydet
med egget og dyppe.
-Sprøtt kyllingskinn. -Er du klar?
Klar. Da gjør vi det.
Vi åpner plommen. Du er flink.
Du visper den.
Du lager arme riddere.
Og dypp.
Og rull den rundt.
Han er leken… Han liker nok barn.
-Har du barn? -Ja, jeg fikk nylig en sønn.
-Mazel tov! Gratulerer. -Takk.
Jeg tror gutten vil like dette.
Jeg spenner ham på meg.
Jeg vender ham utover når jeg lager mat noen ganger.
-Hvor gammel? -Fire måneder.
-Gjør du det her? -Nei, hjemme.
Vær forsiktig.
Jane, jeg liker Instagram-kontoen din. "En smak av Koko."
-Etternavnet er Ko? -Ja.
Du har mange følgere.
Men det fine er at du utnytter det for gode saker.
Jeg leste om "hundre for gjestfrihet".
Fortell folk om det.
Vi ble jo rammet av korona.
Som del av restaurantbransjen
var det hjerteskjærende da Austin stengte ned.
Og over 100 restauranteiere
ringte og sa: "Vi er stengt. Hva nå?"
Jeg begynte å samle inn penger og kjøpte mat
fra restauranter for å hjelpe dem til å åpne igjen.
Jeg donerte måltidene til de ansatte som var permittert.
Dette elsker jeg med bransjen din.
De er alltid de mest sjenerøse, kjærlige og gavmilde.
Restauranter og besøksnæringen er ryggraden i enhver bys økonomi.
Selvsagt. Jeg vil ikke leve i en verden uten.
Jeg vil heller ikke leve i en verden uten
Tatsus oksekjøttfylte friterte tofubiter med ost.
En empanada for voksne.
-Men gourmet. -Det kom med sen kvelds tenking.
Sen tenking eller drikking?
Begge deler.
Hei, dere.
-Oi! -Herregud.
Her er noe som er gøy å si: bringe-bentoboks.
Jøss.
Så dette er oksebringe. Hvitløk er røkt med oksefettet.
Grønnsaker og syltede grønnsaker. Nori.
"Lag din egen rull og ha det moro." Kos dere!
Herregud, den er veldig tung.
Jeg mistet den nesten.
-Har du spist noe slikt? -Nei.
-En norirull med Texas-oksebringe? -Nei, men det er topp.
Vil du dele den i to? Selv den er for stor.
-Alt eller ingenting. -Skal du?
Ja!
Like stor som norien.
-Der har du den. -Gjør du det, gjør jeg det.
-For stor til å rulles. -Mer som en taco.
Bare uanstendig. Skål.
Er dette Paul Reubens?
-Phil, det er en videosamtale. -Hei!
Virker dette som for mye lys?
Kan jeg være alvorlig i ett sekund?
Jeg vet ikke. Kan du?
Vær alvorlig.
Jeg mener fortsatt at prestasjonen din,
din rollefigur,
Pee-wee
er en av de største oppfinnelsene i komediens historie.
Jeg ville bare si det mens vi har deg her.
Jøss. Jeg skulle ønske du sa det under et intervju på CNN.
Du ringer meg, og jeg skal fortelle noen vitser
som en hyllest til faren din, som jeg var så glad i.
Jeg er beæret over å få gjøre noe som har med ham å gjøre.
Men jeg ville forklare at Pee-wee Herman først ble skapt
fordi jeg ikke husker vitser.
I tidlige opptredener som Pee-wee begynte jeg å fortelle en vits,
før jeg sa: "Vent, jeg glemte den. "
Så jeg fortalte det da du spurte meg.
Du sa at jeg kan lese opp vitsene.
-Det stemmer. -Så jeg har dem her.
Jeg skal lese vitser.
Greit. Det er klart for en vits til Max.
-Og dette er vitser Max ville ha likt. -Ja.
-Ok. -Han likte deg.
Jeg tar denne først, for det er et klassisk oppsett.
Den er litt jødisk i stilen.
Så originalt.
Hvordan unngår man at en bagel stikker av?
Hvordan?
Man gir den pålegg.
Kom igjen, Phil. Du må innrømme…
Den var søt.
Klassiker. Greit.
Helvetica og Times New Roman går inn i en bar.
"Ut!" roper bartenderen. "Vi serverer ikke den typen."
Kom igjen. Phil.
Jeg skulle ønske Pee-wee kunne lese dem.
De er også perfekte Pee-wee-vitser.
Ok, denne er veldig bra.
Du får vurdere det.
En bjørn går inn på en bar og sier: "Gi meg en whisky med…
cola."
"Hvorfor så stor pause?" (Paws/labber.) "Jeg er født med dem."
-En til med jødisk vri. -Bra!
Bloomberg var på forretningsreise og brukte offentlig toalett.
En toalettvits også.
Han hadde satt seg til rette da han så at toalettpapirrullen
var tom.
Han ropte til neste bås. "Unnskyld meg! Min venn?
Har du toalettpapir?"
"Nei, jeg er redd det ikke er noe her. Beklager."
Bloomberg tar en pause. "Har du tilfeldigvis avis eller et blad?"
"Beklager, nei."
En ny pause, før han sier: "Hva med to femmere for en tier?"
Var det finalen?
Toalettpapir-vitsen, ja.
Avslutt med toalettet. Et aksiom i underholdningsbransjen.
Helt klart.
Takk for at du var med i dag, Paul.
Denne kom nå, og du får et gratiseksemplar.
"Somebody Feed Phil-boken."
Hvorfor er ikke du på omslaget?
Hvem tror du dette er?
Jeg vet ikke. Er det refleksjonen?
Er det bilderedigeringen?
Jeg vet ikke.
-Det ligner ikke på deg. -Er det sant?
Men på en bra måte.
Du er en av mine favorittpersoner.
Jeg merker når du vil bli kvitt meg.
Jeg har opplevd det med mange…
Mye større folk enn meg.
Jeg ville ikke si det.
Igjen, Phil, jeg var så glad i faren din.
Jeg er glad for å ha vært med på dette, og…
Fakturerer jeg deg eller Netflix, eller hva?
Ja. Skriv til Ted Sarandos. Spør om hva du vil. Han er veldig grei.
-Jeg kjenner Ted godt. -Ja.
-Du laget en… -Ted, kom her!
Du laget en film for Netflix.
Mimingen er like bra som alltid.
Hva var den gamle vitsen?
"Marilyn, få kyllingen av sofaen. Glem det, vi spiser tunfisk."
Paul Reubens, alle sammen.
Glad i deg, Paul!
Du virker veldig opptatt.
Takk.
-Glad i deg. -Ha det bra!
Det er et sted til vi må besøke.
Det er en institusjon her like utenfor Austin.
Dette er Salt Lick Barbecue.
Jøss!
-Hei, alle sammen! -Hei!
Se hvem som er her. Sawyer og Evan.
Emily og Caitlin.
Eric som kjører for fort.
Jeg vil gi deg skyss hjem senere på sykkelen min.
Jane Ko.
Taco-teamet mitt.
Jeg er i mafiaen!
Daniel, guiden min.
Fermín.
Tracy og Arjav.
Hvordan går det? Hei!
Se så fine de er for meg.
Eller var det for meg?
Ser dette vakkert ut?
Herregud!
Er ikke gropen herlig? Er det ikke alt man vil ha på et grillsted?
Som om vi er hulemenn rundt bålet igjen.
Alt vi har jaktet er på grillen.
Nå er vi i Texas.
Dette er Scott Roberts, barnebarnet til den første eieren.
Folkens!
-Jøss! -Det er karamelliseringen.
Prøv. Det er tungt.
Jeg er dårlig på gulvvask. Men denne moppingen kan jeg klare.
Det er varmt her.
Dere har vært så herlige og laget mat til meg.
Dette skulle bare mangle.
Se på meg, jeg er kokk. En som bare kan moppe.
Jeg liker å slå med den.
Richard, kom hit. Jeg vil ha litt på Richard.
Skal vi spise?
Som rottefangeren fra Hameln.
La bakkanalen begynne.
Fy søren.
Kom igjen. Kom og sett dere.
Brente ender. Vi har ryggribbe. Og okse.
Bare en liten.
Flott.
Alt som er her
er laget med oppskrifter fra generasjon til generasjon.
Bisonribbe.
Svineribbe.
Kanskje det beste til nå.
Utrolig kylling.
Kalkun.
Alt er herlig. Og det aller beste
er de nye vennene rundt bordet.
Fortell om Austin. Er det annerledes enn sist?
Ja. Mye mer vekst.
Det høres ut på dere som om det nesten er for mye.
Nok? Kanskje det.
Det er akkurat passe.
-Ja. -Det blir vanskeligere.
Jeg er født og oppvokst nord i Austin.
Å kjøre til familien i sør tok ti minutter.
Nå tar det fort en time å komme dit.
Da jeg vokste opp her, var det to kinoer og en kinarestaurant.
-Nå har vi… -"Og vi likte det!"
Vi har så mye mangfold. Alt mulig nytt. Fantastisk.
Du er glad for veksten?
Ja. Det er fint med så mange muligheter.
-Ja. -Mange nye mennesker.
-Ja. -Det er flott.
Austin er en blomstrende by som prøver å holde på småbysjarmen.
Takket være folk som dette lykkes de ganske godt.
Deres egenart gjør stedet artig, sjarmerende
og viktig for Texas og andre steder.
De pleier å si: "Behold Austin rart."
Er dette rart, tror jeg at jeg vil være rar.
Venner! Takk.
Det man kaller "texansk gjestfrihet".
Dere skapte denne ukens glede. Herlig å møte dere.
Jeg er glad for gamle og nye venner.
Til Austin, Texas, USA og verden som sådan.
Skål!
GRILLFANATIKER
-Ha det, alle sammen! -Ha det!
KOM IGJEN, PHIL
Tekst: Helge Haaland