A NETFLIX DOKUMENTUMFILM-SOROZATA
Austinban csodálatos kerékpársávok vannak.
Szeretek itt biciklizni.
Azt is bevallom, hogy a reptérről az első utam gyakran a Torchy's-ba vezet.
Nem tudom, miért. Gondolom azért, mert őrülten finom,
- Üdv a Torchy's-ban. - Mindig ide jövök először.
- Hogy vagy? - Remekül.
- Oké. Migast kérek. Mert reggel van. - Migas, igen.
- És a lazacos Mr. Orange-t. - Igen.
Megmutatnám a nézőknek a Green Chile Queso-t is.
Nem hagyhatod ki.
- Kösz. - Igen, uram.
- Eljött a queso ideje. - A kedvenc időpontom!
- Az öntet. - Kösz.
Aki Texasba jön, muszáj megkóstolnia a queso-t.
- A tacóm! - Oké!
Texasi taco.
Érezni benne a texasi ízt.
Soha nem csináltam ilyet.
Durva, vagy így kell csinálni?
Áttérek az ebédre.
Ez nem mexikói mexikói.
Ez texasi mexikói.
Ki kér tacót?
- Én megkóstolnám. - Nagyon jó.
Istenem! Ne!
Hé!
Egy pillanat!
Eltűnt három ujjam.
Egy éhes és vidám fazon
Utazgat vízen, szárazon
Szeretné s próbálja megfejteni
Tészta, sertés Csirke, bárány mitől isteni
Elmegy hozzád
Repül hozzád
Énekel neked
Táncol neked
Együtt nevettek
Együtt sírtok
Cserébe csak egyet kér Valaki etesse, valaki...
Valaki...
Valaki etesse meg Philt!
Valaki etesse, de gyorsan!
AUSTIN
Mikor elkezdtem tervezni a sorozatot,
elmentem a Travel Channel igazgatójához. Azt mondta:
„Felméréseink alapján a nézőink nem szeretnek utazni.”
Amikor kifelé mentem, hozzátette: „Egyébként
Amerikában az embereket egyetlen étel érdekli.
A barbecue.”
Oké. Elmentünk a Food Networkhöz, és az igazgató azt mondta,
hogy tényleg így van.
„Próbálunk elszakadni a gasztronómiai tematikától.”
Amikor kifelé mentem, hozzátette:
„Amerikában az embereket egyetlen étel érdekli...”
Mire én: „Tudom. A barbecue.”
Amit ki akarok hozni a sztoriból...
Amerikaiak, ha tényleg érdekel titeket a barbecue,
akkor ez a ti műsorotok!
Üdv Austinban.
AUSTIN, TEXAS
A legbulisabb város.
Több zenés klubja van, mint Nashville-nek.
Eddig nem is tudtam. A kaja fantasztikus. Nem csak a barbecue.
És ami a legjobb, az emberek imádni valók.
Megtaláltam a tökéletes austinit, aki bevezet a helyi életbe.
Daniel Vaughn szerkesztője a barbecue-rovatnak, igen, van ilyen,
a Texas Monthly magazinnál.
Ő az. Mindent tud a barbecue-ról.
Barbecue-túrára visz.
Első állomás a LeRoy and Lewis,
Sawyer Lewis és Evan LeRoy barbecue-büfékocsija.
- Új hullámos barbecue, ugye? - Legújabb hullámos.
A barbecuesütő nagyobb az étteremnél.
- Igaz. - Igen.
Mit fogok enni?
Marhapofát.
Ez az egyik specialitásuk. Citra kolbász.
- Hop kolbász. - Remek lesz.
Baconös borda heti egyszer van.
Az egész hasaalja rajta van a bordacsonton.
- És a burgert nem szabad kihagyni. - Burger.
A karfiolt is meg kell kóstolnod.
Hívd fel a dokimat! Mondd el neki, hogy nem csak húst eszem!
Igaz.
Austinban sok híres barbecue-étterem van.
Legendás helyek, mint a Franklin Barbecue és a La Barbecue.
Fenomenális helyek.
Ma nem nézem meg őket.
Ma az új dolgokat mutatom meg.
- Érkezik a barbecue! - Itt jön.
Csak texasi húst vásárolunk.
Fenntartható farmoktól, ahol az állatokat jó körülmények között tartják.
Marhaszegy, marhapofa. És alatta a baconös borda.
Férfias adag hasaalja oldalason,
amit mi magunk füstölünk, egészben, mint a bacont.
- Megmutassam a nézőknek? - Dupla füstölés, juharsziruppal.
Nézzék a mindenható baconös bordát!
Tartsd még, még...
Viszlát, emberek.
Honnan kóstoljak először? Erről az oldaláról vagy erről?
- Itt, innen. - Innen?
Micsoda?
Mint gyereknek a cukor.
- Micsoda? - Nekem ebből egy falat se jut.
Nem.
De van még pár.
Te is kaphatsz egyet.
- Oké. - Hűha!
- Nézz hátra! - Hűha!
- Még nem végeztünk. - Mi? Hé!
- Texasi csilis Frito. - Igen?
Házilag füstölt és savanyított jalapenóval.
- Igen? - Káposztasaláta Caesar öntettel.
- Remek. - Házi készítésű, elősütött bab.
Az agyam szétrobban, mint valami tűzijáték.
Nézd ezt a Fritót! Nézd!
Javítsatok ki, ha tévedek,
de az új hullámos barbecue
nem más, mint hagyományos barbecue némi csavarral.
Igen. Klasszikus sütési módszerek.
Igen. A barbecue egy sütési technológia.
Csak egy kis pluszt adunk a hagyományos texasi barbecue-ételekhez.
Saját szószaink vannak.
- Kóstold meg a céklásat! - Mit mártogassak bele?
Az én kedvencem egy kis burgonyás kenyér marhapofával,
egy kis kimcshi és egy kevés céklás barbecueszósz.
- Az ideális falat, emberek. - Igen.
- Na? - Nagy falat.
Tele a pofám marhapofával. Fantasztikus!
Az is egyedi bennünk,
hogy kötelességünknek tartjuk, hogy semmit ne dobjunk ki.
- Ma semmit nem kell kidobnotok. - Ez a célunk.
És még egy burger is.
- Érkezik a burger. - Istenem!
- Fél kilós, füstölt húspogácsa. - Kettévágjuk?
- Előbb megmutatom a nézőknek. - Savanyúság, hagyma.
- Mint... - Hűha!
Jó ég, Richard!
Szegény Richard.
Nem akarom túldicsérni,
de megváltoztatja a burgerről alkotott elképzelésedet.
Tökéletesen átsütve.
Ó, Richard!
- Mi az ítélet? - Istenem!
Megvan a fűszerkéreg.
- A füstöléstől. - Igen, olyan...
Emlékszem, hogy Daniel egyszer azt mondta:
„Kerti bulis, nosztalgikus burger.”
- Ugye? - Igen.
Mintha magad készítetted volna haverokkal az udvaron.
- Ha ügyes barátaim lennének! - Igen.
Értesz a szakterületedhez.
- Tudom, mit hol keressek. - Meddig bírom?
- Van elviteles doboz. - Eddig bírtad.
Viszlát, burger.
Hol vagyunk?
Distant Relatives büfékocsi
- és Meanwhile Sörfőzde. - Igen.
Egy újabb büfékocsipark,
ami mellett véletlenül van egy sörfőzde, ami jó, mert...
Van ilyenünk.
Van sörünk.
Nagyon jó.
Érkezéskor ipari parknak tűnik, de valójában maga a paradicsom.
- Jól el van rejtve. - Remek családi hely.
Texasban van elég hely.
Igen. Igen, van.
- Ó! - Hű, nem semmi!
Te vagy Damien.
- Oké, helló. - Igen.
Phil vagyok.
Damien Brockway, afroamerikai séf.
Afrikai hatásokkal ötvözi a barbecue-t.
- Örvendek. - Én is.
Igen. Mondd el, mi minden van a tálcán!
Itt vannak a köretek.
Fekete szemű bab, marhaszegy-vég.
Az ott füstölt mogyoró.
Tévénézéshez.
Abszolút. Sárga cékla.
Egy kis zsírban sült retek és fűszeres-írós szósz.
Megkóstolom a fekete szemű babot.
Soha nem ettem barbecue partin retket.
Lássuk!
Én se ettem barbecue partin retket.
- Hűha! - Elmeséled a történetedet?
Abban a büfékocsiban dolgozom.
- „Távoli Rokonok”. Honnan a név? - Bevett fordulat az afroamerikaiknál.
Az afrikai kontinenssel való kapcsolatra utal.
- Igen. - Az eredetünkre.
A fűszerek és alapanyagok közt is vannak afrikaiak,
például a vadkáposzta, a fekete szemű bab, guineai bors.
- Igen. - Ezeket használjuk.
A dolog modern afroamerikai részét
a mi kreativitásunk adja a kultúránk adta alapokra...
Az őshaza alapanyagait és fűszereit használjátok?
Abszolút, és az Egyesült Államok különböző részeinek tradícióit is.
Igen. És a szósz más, mint a szokásos barbecueszószok.
Igen. Mi van benne?
A mi büfénkre az is jellemző,
hogy az egyes húsfélékhez más és más szószt párosítunk.
A szószok is hihetetlenek és eredetiek.
Füstölt mustáros vaj.
Ez a csirkéhez való barbecueszósz.
Igen, ez a csirkeszósz, ami...
A legtöbben ezt szeretik, és ezt kérik.
Életem egyik legjobb csirke-szósz párosítása.
Ezt most megeszem.
Ezt műveli az emberrel a jó barbecue.
- Azt hiszed, nem vagy éhes... - Megtalálja benned az űrt, és betölti.
Igen.
Lesz még barbecue, ígérem. De előtte megismerkedünk
Austin másik fontos konyhájával.
Az egyik kedvenc éttermem Austinban a Suerte.
Az egyik legjobb mexikói étterem, ahol jártam, beleértve Mexikót is.
- Helló. - Helló.
- Örülök. - Én is.
Ma két nagyon jó barátommal találkozom Austinban. Emily és Caitlin.
Ők indították és a mai napig menedzselik az Austini Televíziós Fesztivált.
Ő pedig Fermín Nuñez séf.
- Remekül néztek ki. - Kiöltöztünk neked.
Én is nektek. Nem veszek zakót bárki kedvéért.
- Én is kiöltöztem nektek. - Csodásan nézel ki.
- Egészségetekre! - Salud.
Egészség!
Jó. Jó az íze.
- Mi van benne? - Mezcal.
A többit nem olvastam el.
- A mexikói margarita. - Igen.
Ami ránk jellemző, hogy mexikói étterem vagyunk,
de Kelet-Austinban, igaz?
- A Suerte... - De nem texasi mexikói étterem vagytok.
Nem.
- Nem, ha engem kérdezel. - Mexikói vagy.
Én is és az étterem is.
A kaja mexikói, de mégis van benne valami texasi.
Egy kicsi. Igen.
A Suertében mexikói kaját csinálnak, de némi saját csavarral,
és Texasban vagyunk. Ez texasi mexikóinak számít?
Ehhez nálam nagyobb szakértő kell.
Íme, a ceviche.
A tostada alatt
friss szivárványos pisztráng Aleppo-puya csilis narancsmártásban.
- Jó étvágyat. - Remek. Kösz.
Alig várom, hogy megkóstold, mert szerintem nagyon texasi íz.
Nagyon profik vagytok a kanalaitokkal.
- Mindenből tegyél rá! - Tudom. A tökéletes falat.
Hívjuk mexikóinak, texasi vagy austini mexikóinak,
a lényeg, hogy nagyon finom.
Tudod, honnan ismerem őket?
Részt vettél a fesztiváljukon az elmúlt években?
- Újra lesz élő fesztivál. - Igen, júniusban.
A fesztiválunk a közösségről és az együttlétről szól,
és jól ment a virtuális változat is,
de a legfontosabbak mégis a váratlan pillanatok, az új barátságok...
A varázslat, amikor megérkeznek az emberek,
ettől lesz valami különleges.
Alig várják, hogy lássák azokat, akiket eddig csak a képernyőn láttak.
- Igen. - Személyesen!
Erősen gasztronómiafókuszú fesztivál.
Phil fellépése alatt sokszor lesz taco vagy reggeli.
- „Tacózz vagy reggelizz Phillel!” - Ki ne akarna Phillel tacózni?
Ital és rágcsa, és közben tévézés.
- El kell jönnöd. - Jó buli.
Elnézést. Megérkezett a tamale mole blanco.
Alul fenyőmagos gremolata, rajta a mole blanco,
a tetején szárított hoja santa.
- Szárított mi? - Hoja santa.
A hoja santa jelentése „szent levél”.
Állítólag ezzel takarták be a Kisjézust.
- Tényleg? - Igen.
De csak állítólag.
Nem tudom, mi az igazság.
Lényegében pelenkát tálalsz fel.
Így is fel lehet fogni.
Csak azért mondom, hogy enyém legyen az első falat.
Szép.
Istenem!
Hát, nem csodás?
Kecske barbacoa. Barbacoa stílusban, banánlevélben sütve.
Teszünk rá lime-ot?
Mint kibontani a legjobb karácsonyi ajándékot.
Ki ne szeretné?
- Mindenki szereti. - Istenem!
Ettem már kecskét, de nem sokszor.
Igen? Mi a véleményed? Én imádom.
Nagyon ízlik. Próbálok rájönni, mitől olyan...
Azt mondják, hogy például a kacsának különleges az íze.
- Ennek is. - A legnépszerűbb hús a világon.
- Tényleg? - Igen.
- Nem a csirke? - Biztos tudod. A kecske.
Nem tudtam.
A legtöbbet fogyasztott hús a világon. Minden kultúrában.
- A csirkére tippeltem volna. - Mi van?
Az ötödik leggyakrabban fogyasztott?
Azt olvastam, a kecske a leggyakrabban fogyasztott hús.
Mit ír?
„Az adatok nem támasztják alá,
hogy a kecske a legtöbbet fogyasztott hús, Phil.”
Átvertél.
- Átvertelek. - Másról is hazudtál?
- Simán továbbmondtam volna másnak. - Én is.
Ha elég meggyőzően mondod a tévében...
Elhitted.
...elhiszik.
- Helló! - Helló, Phil!
- Helló! - Phil, szeretünk!
Szeretünk!
Hadd meséljek a kecskéről!
Az austini barbecue olyan jó,
hogy szinte lehetetlen nem minden étkezésre ezt enni.
Elég nagy probléma.
Szerencsére itt van Daniel, hogy megmutasson egy újabb jó helyet.
Daniel elvisz még egy innovatív barbecue-étterembe,
az InterStellarba. Kiérdemelte ezt a sapkát.
Hogy jött a barbecue?
- Texasba költöztem. Igen. - Alapkövetelmény.
Előfizettem a Texas Monthly-ra.
Volt egy ötös toplista,
ezért szerveztem egy hosszú hétvégét, hogy végiglátogassam őket.
Barátokkal?
Igen, és a dallasi barbecue nagyon jó volt.
- Igen. - Érdekelt, van-e még jobb.
Mész, mész, és még jobbat találsz.
Ettünk, egymásra néztünk: „Szóval erről beszéltek.”
Jó megtalálni a következő szintet.
Ezért csinálom.
Helló.
- Jöhet egy kis kaja? - Helló, John.
Jó, épp egy kis könnyű reggelire vágytam.
- Igen. - Tipikus texasi reggeli.
A séf John Bates. A fine dining világából jött.
Aztán elkezdte jobban érdekelni az, hogy mindenkinek örömet szerezzen.
Nézd, milyen szép!
Még köszönés előtt muszáj volt.
- Örülök. - Én is.
Szia, John. Még nem találkoztunk.
- Szerintem ezek után jó barátok leszünk. - Szerintem is. Hol kezdjem?
A marhaszeggyel kezdeném.
- Marhaszegy-vég. - Igen.
Aztán jöhet egy kis bárány és hasaalja.
- Istenem! - És a végén a pulyka.
- Ami nálunk zöldségnek számít. - A pulyka a zöldség.
- Oké. - Egészség!
Egészség!
Nagyon intenzív.
Koncentrált íz. A marhaszegy legjobb része.
Igen. Csodálatos.
A zsíros szeleteket szeretem elfelezni.
- Így. - Igen.
Mert van még sovány is. De ez...
- Felezünk? - Igen.
Aztán hozza a sovány marhaszegyet, majd a zsíros marhaszegyet,
és eszed azt a...
A nyelvemmel a szájpadlásomhoz szorítom,
és szétolvad.
Ebből lehet tudni, hogy tökéletesre van sütve.
A túltelített piac ellenére
úgy érezted, te olyasmit tudsz, ami kicsit más...
Igen. Helyezd más kontextusba
a tradicionális ételeket, add hozzá a saját stílusodat,
de tartsd tiszteletben az eredeti texasi barbecue-t,
és add hozzá a saját kis pluszaidat. Ilyen például a rakott burgonya.
Ez fine dining.
Bármelyik fine dining étteremben felszolgálhatnád.
Ennél többet nem is kívánhat a burgonya. Tejföl, vaj, parmezán, fokhagyma.
És a füst.
Nahát, én is pont azt kívánom, mint a burgonyátok.
És a nagy finálé.
- Készen állsz? - Igen.
- Ez a tiéd. - Oké.
Ó, ember!
Mesélj róla, mielőtt benyomom az arcomba!
A hasaalját füstöltük, kockáztuk, és többször pácoltuk
barackos teás pácban.
Sós, édes, füstös, zsíros.
Minden, amit a barbecue-től vársz.
Remek!
Orvost!
Jó, hogy a végére hagytuk.
Nem csak őrülten finom, de olyan is, mint egy desszert.
Van itt orvos?
Ez Austin jelmondata.
A Közép-Texas Hill Country régiójában fekvő Austin
Texas állam fővárosa és negyedik legnagyobb városa.
Fenséges capitoliumát 1882 and 1888 között építettek,
és magasabb, mint az Egyesült Államok Capitoliuma Washingtonban.
„Texasban minden nagyobb”. Ez nem üres szlogen.
Az Austin American-Statesman napilap vezető étteremkritikusa,
Matthew Odom, legalább tíz éve a barátom.
Elvisz az új kedvenc helyére,
a Birdie's-be.
Tracy Malechek és Arjav Ezekiel.
Az étterem séfjei és tulajai. Tracy az ételért, Arjav a borért felel.
New Yorkból származnak, mindketten a Gramercy Tavernben dolgoztak.
Fantasztikus tésztákat és finom zöldségeket készítenek.
Nem lehet mindig barbecue-zni.
Buborékossal kezdünk.
- Remek. - Ünnepi alkalom. Régi barátok.
- Csatlakozol hozzánk? - Remélem.
- Ünneplünk. - Töltök magamnak.
- Tégy úgy! - Száz százalék könnyed Pinot noir.
Ebben fürdetik a teheneket.
- Miért ne? - Mú.
Szép.
- Helló! - Helló. Tracy!
- Hogy vagy? - Örülök, hogy itt lehetek.
- Mi ez? - Csicseriborsós chips.
Pecorino sajttal és fekete borssal.
Szép.
- Mintha már csináltad volna. - Ha citromot látok, gondolom, van oka.
- Lényegében gourmet hasábburgonya. - Igen.
Talán ötször ettem már.
- És mindig ilyen. - Soha...
Mármint most túl sok a citrom, de...
- A családom Portlandben, Oregonban él. - Igen.
Tracy Houstonban nőtt fel. Haza akartam költözni.
Tracy Texasba akart költözni.
Érmét dobtunk fel, hogy eldöntsük. Ő nyert.
- Ezért vagytok itt. . Igen!
Nem mentem volna bele.
Veszítettem. Tudom.
Megcinkeltem volna.
- Helló. - Helló.
Tatárbifszteknek tűnik.
Marhatatár zöld fokhagymás aioli szósszal és carta di musica lepénnyel.
Sült édesburgonya olasz tokaszalonnával,
zelleres-retkes vinaigrette mártással és sherrys-borsos mézzel.
Szóval tényleg itt is imádják az olívaolajat.
- Őrültek vagyunk. - Imádom. A kedvenc őrültjeim vagytok.
Kajaőrültek.
- Nagyon jó a tatár. - Gazdag, mégis könnyed.
Mind ilyenek akarunk lenni.
- Varázslatos. - Kiváló!
Sokat főzöl?
Nem!
Sokat eszem.
„Azért csinálom ezt a sorozatot, hogy ne kelljen főznöm.”
- Helló. - Helló.
- Hűha, Tracy!
Ezt nézzétek!
Orecchiette sertéskolbásszal, édesköménnyel, fekete borssal.
Nem.
Cavatelli szardellával és paradicsommal.
- Szereted a szardellát? - Imádom.
Ez ajándék. Köszönöm.
Nagyon szívesen.
Igazi az íze. Mintha Rómában lennék.
Parancsolj!
Egy pillanat!
Igen! Tudom!
Ez a véleményem.
- Helló megint. - Helló.
Szicíliai stílusú, csokichipses süti.
Boldogság a köbön!
Ez pedig az olívaolajos süti.
Köszönöm, Arjav.
Azért lélegezz!
Mitől szicíliai stílusú a csokis süti?
Van benne egy kis...
citrus és édeskömény.
És az utolsó desszert
lágy vaníliafagyi mandarinolajjal.
Hogy ízlik?
- Ettél már ilyet? - Igen.
Akkor az egész az enyém, ugye?
Szeretik a Forma-1-t?
Tudom, hogy sokan kijárnak szurkolni.
Ma fogom először közelről megtapasztalni.
- Eric? - Phil.
- Helló. - Örülök.
- Izgalmas, hogy elviszlek egy körre. - Jó ég!
Bevallom, ideges vagyok. Tudom, Paul Newmannek nézek ki, de nem vagyok az.
Egy igazi autóversenyző.
Eric Paradis. Elvisz életem első körére egy Forma-1-es pályán egy Ferrarival.
Több mint 270 km/órás sebességgel fogunk menni,
ami szerintem egy autóversenyzőnek lassú.
Azt hiszem, készen állok rá. Próbáljuk ki! Mi történhet?
Saját hullámvasutunk van. Jó buli lesz.
Segítesz?
Áthúzzuk...
Apa is ezt csinálta, mielőtt felültem a triciklire.
Tessék. Indulásra készen.
Voltál már versenypályán?
- Nem! - Nem?
Nem.
- Vittél már valakit a pályán? - Ez az első napom.
Csak viccelek.
- Jó buli lesz. - Hányt már valaki az autódban?
Mellettem még nem.
Talán ma mázlid lesz.
Kapaszkodjam valamibe?
Nem kell, de majd látni fogod, hogy elég erősen fékezem.
Tedd a kezed az öledbe, és told magad az ülés felé!
- Igen? - Fékezéskor nagy a gravitációs erő.
Jó ég! Oké. Kapaszkodom itt oldalt
és a lábamba.
- Kapaszkodj a lábadba! - Lehet, hogy a tiédbe is fogok.
- Készen állsz? - Az autópályán se megyek gyorsan.
Oké, menjünk!
Ó, jaj!
- Istenem! - Itt mutatja a sebességet.
Nem akarom látni.
Utána 24 órán át émelyegtem.
Durva volt. Nem csak a gravitációs erő, ami nagyobb volt, mint egy rakétánál,
hanem a hirtelen fékezés,
csikorgás, kanyar, újra beletapos,
gravitációs erő hátracsap,
beletaposás a fékbe,
erre kanyar, beletaposás a fékbe,
arra kanyar.
Fel a dombra, le a dombról!
Mint autóbalesetek folyamatos sorozata.
Mi ebben a jó, emberek? Mi?
És nézzék Ericet!
Majdnem olyan jó, mint a marhaszegyes szendvics, ugye?
Most ne beszélj kajákról!
Itt vagyok!
Üdv nálunk!
- Hogy vagy? - Helló, Phil vagyok.
- Üdv a tacoszentélyben. Edgar. - A Tacomaffia. igen!
- Igen, uram. - Igen.
Akkora tacós élet van Austinban,
hogy néhány tacogéniusz
megalapította a Tacomaffiát.
Edgar és Sara a vezetői,
itt, a saját éttermükben, a Nixta Taqueriában.
A többi bölcs arc pedig
Beto Robledo a Cuantos Tacosból,
Jerry Guerrero a La Tunitából
és Xose Velasco a Discadából.
Ti ketten összeházasodtok.
- Ez... - Vicceltem.
Mi ketten. Nemrég volt az eljegyzés.
- Gratulálok. - Köszönjük.
Ez a ti éttermetek. A Nixta.
A Nixta Taqueria.
Sokak szerint a legjobb étterem Austinban.
Ezt mondják, de döntsd el te magad!
Ők mind remek tacót készítenek, ugye?
- Igen. - A Tacomaffia.
Hadd kérdezzem meg! Ki a keresztapa?
Ő itt.
- Igen? Mert te kezdted? - Nem...
- Mert te vagy a legmagasabb? - Nézd meg!
Nem ijednél meg, ha szembejönne az utcán?
- Szelíd óriásnak tűnk. - Az is.
Ő viszont keménynek tűnik.
- Jerry, a verőember. - Csendes gyilkos.
- Verőember? - Igen.
- Joe Pescink is van. - Megvan hozzá a külseje és a dumája.
És a te szereped? Kordában tartani őket?
Igen. Ő az agy.
És a szépség.
- Salucita! -Salucita!
Mit iszunk?
Agua fresca ananásszal és eperrel.
- Finom. - Igen.
Kezdjük a kóstolást!
Ez a mi éttermünké.
- Tépett kacsahúsos taco. - Mi?
Tépett kacsahúsos.
- Igen, uram. - Gyerünk!
Igen!
Istenem!
Az egyik legjobban elkészített kacsa
egy fantasztikus tacóban.
Mennyire texasi ez a mexikói?
A texasi mexikói olyan dolog,
amitől megpróbáljuk távol tartani magunkat. Ez a szó...
Amerikanizációt jelent, ugye?
- Igen. - És ti hitelesek akartok lenni.
Hitelesen hiteltelenek.
Mind amerikaiak vagyunk. De mi pluszban mexikóiak is.
Tisztelgünk a mexikói konyha előtt.
Lássuk! Meséljetek róla!
Ez a discada taco.
Marha, sertés és zöldségek.
Hat órán át konfitáltuk.
- Tényleg? - Aha.
- Apám 20 évvel ezelőtti receptje. - Fenomenális.
- Köszönöm. - Igen.
Akik ezt most látják,
nem tudják mindannyiótok tacóját megkóstolni.
De. Az éttermeink két kilométernyire vannak egymástól.
Igen? Akkor tacotúrát lehet tenni.
Ez kié?
- Jerryé. - Te jössz.
- A specialitásom. - Igen!
Birria quesotaco.
Birria taco! Jó ég!
Eredetileg kecske vagy bárány.
- De ez marhaszegy, mert Texasban vagyunk. - Szegy?
Nézd ezt a birria tacót a ropogós sajttal,
aztán belemártod a...
Jó ég! Ez is csodálatos.
Végül Beto, a keresztapa, megöl egy visszautasíthatatlan ajánlattal.
- A nagy zárójelenet. - Mexikóvárosi stílusú taco.
Ez a campechana.
A suadero és a longaniza keveréke.
A suaderót szegyből készítjük,
a longanizát mexikói chorizóból.
Ez is remek!
Ha megalkotnád a rád jellemző tacót,
milyen lenne? Mi lenne benne?
Ezt még senki nem kérdezte.
Csirkét mondanék.
- Oké. - A csirkénél jobb a kacsa.
A kacsánál jobb a liba.
El tudod készíteni?
A kihívás! Visszajövök, ha lesz libás taco.
- Oké. - Az az én tacóm.
Oké, libás taco.
Benne vagyok a Maffiában! Vérszerződés is lesz?
Igen! Csináljuk!
EGYÉL EGY JÓT!
A TEQUILÁT MUSZÁJ MEGKÓSTOLNI
CSÓKFÜLKE
FODRÁSZSZALON
Új barátom, Evan LeRoy
a LeRoy and Lewisből, bemutat egy barátjának,
Jazz Millsnek.
Szeretem az ingyen ebédet.
Jazz egy barátnőjével, Carrie Fussell Bickley-vel
valami csodásba kezdett. Free Lunch, azaz „ingyen ebéd”.
Segítenek az austini hajléktalanellátásban.
- Szia! - Ki ez az elbűvölő teremtés?
- Carrie vagyok. - És ez az elbűvölő teremtés?
- Hogy vagy? - Phil.
- Carrie vagyok. - Szia. Hogy vagy?
Nnedi vagyok.
Jazz, Carrie és Nnedi Agbaroji
a virágzó austini indie zenei szcénában mozogtak.
Amikor a covid miatt törölték a fellépéseiket,
Jazz és Carrie elkezdtek főzni és házhoz szállítani,
először külön-külön, majd egyesült erővel,
hogy segítsenek ellátni a helyi hajléktalantábor,
a Camp Esperanza lakóit.
Nnedi 2021-ben csatlakozott a jó ügyhöz.
Mi van az ételcsomagban?
Ma vacsorára barbecueszendvicset viszünk.
- Igen. - Friss gyümölcsöt mindig.
A friss gyümölcs messze a legkeresettebb és legvágyottabb dolog.
A legfontosabb dolog,
ha bármilyen szolgáltatást nyújtasz, a következetesség.
Amikor megismertük a Camp Esperanzát,
elköteleztük magunkat, hogy csak ebbe a hajléktalantáborba megyünk,
hogy az ott lakók bízzanak bennünk, és elhiggyék, hogy vissza fogunk jönni.
- Helló. - Örülök.
Én is.
Fontos volt, hogy ne ígérjünk olyat, amit nem tudunk teljesíteni,
hogy ne akarjuk a vállunkra venni a teljes austini hajléktalanproblémát,
hogy csak ennek az egy csoportnak próbáljunk segíteni,
és csak akkor terjeszkedjünk, ha ez reális.
Szentek vagytok.
Nem tudok róla.
Az egésznek az a lényege,
hogy ki tud segíteni, ki tud hozzájárulni a változáshoz,
mert fontos, hogy a közvélemény tudja,
hogy nem vagyunk különlegesek. Nem vagyunk szociális munkások.
Csak kreatívak vagyunk, akik kérdéseket tettek fel,
és a barátainkra támaszkodunk.
Szeretném, ha a nézők, akiknek tetszik, amit csináltok... Van honlapotok?
Igen, www.freelunchatx.com.
Az Austint jellemző kreativitás tökéletes példája.
Az interkulturális megközelítés.
Ez az étterem a Kemuri Tatsu-Ya.
Az egyik kedvenc helyem Austinban.
Ma Jane Kóval, a csodálatos austini gasztrobloggerrel találkozom.
Jól ismeri az austini gasztrovilágot.
Itt egy helyen kapsz japán és texasi kaját.
Szeretem a keverékeket. Ez a kombó tök természetes
a Tokióban született, Texasban nevelkedett Tatsu Aikawa séf számára.
Oké, srácok.
Csirke tsukune. A nyársat belemártogatod
a tojásba és a mártogatósba.
- Ropogósra sült csirkebőr. - Mehet?
- Mehet. - Oké.
Összetörjük a sárgáját. Jól csinálod.
Felvered.
Bundás kenyeret készítesz.
És mártogatás.
És megforgatjuk.
Nagyon játékos...
Tuti szereti a gyerekeket.
Van gyereked?
Van egy kisfiam.
- Mazel tov! Gratulálok. - Köszönöm.
A fiad biztos szeretni fogja ezt a kaját.
Otthon néha beszíjazom a babahordozóba,
magamra teszem, és nézi, ahogy főzök.
- Mennyi idős? - Négy hónapos.
- Behozod ide? - Nem. Ezt otthon csinálom.
Óvatosan!
Jane, tetszik az Instagram-oldalad.
„ A Kókusz Íze”.
- Ko a családneved? - Igen.
Influencer vagy,
és nagyon tetszik, hogy jóra használod a befolyásodat.
Mindent elolvastam a Hundred for Hospitality-ről.
Mondd el a nézőknek, mi az!
Mint tudod, bejött a covid, és mivel a vendéglátóipar része vagyok,
szívszorító volt, amikor Austinban minden bezárt.
Több mint 100 étteremtulajdonos hívott:
„Bezártunk. Mi lesz most?”
Pénzgyűjtésbe kezdtem, és a pénzből rendeléseket adtam le éttermeknek,
- hogy újranyithassanak. - Igen.
A megrendelt ételeket az elbocsátott vendéglátósoknak adtam.
Ezt imádom a vendéglátóiparban.
A legnagylelkűbb, leggondoskodóbb emberek dolgoznak ott.
Austin gazdaságának a gerincét az éttermek és a vendéglátás adják.
Nem akarok olyan világban élni, ahol ez nincs.
Olyan világban se, ahol nem ehetek Tatsu séf
sajtos, marhaszegyes, tofus táskáiból.
A mélyfagyasztott sajtos táska felnőtt verziója.
De gourmet.
- Egy éjszakai nagy gondolkodás eredménye. - Nagy gondolkodás vagy nagy ivászat?
Mindkettő.
Hé, srácok.
- Ó! - Ó, te jó ég!
Vicces. Marhaszegyes bento box.
Nahát!
Marhaszegy
fokhagymával, amit a marhazsírral együtt füstöltünk.
Zöldségek és savanyúságok. Nori.
Mindenki megcsinálja a maga tekercsét. Jó étvágyat!
- Istenem, nagyon... - Nehéz.
Majdnem leejtettem.
- Ettél már... - Még soha.
- ...Nori tekercset texasi marhaszeggyel? - Nem. Alig várom.
Esetleg felezünk? Még úgy is túl nagy lenne.
- Megeszed, vagy hazamész. - Meg bírod enni?
Persze, hogy megeszem.
Ugyanakkora, mint...
- Íme. - Büszke vagyok rád.
Ha te megeszed, én is.
Nem lehet összetekercselni.
- Túl nagy. - Több mint taco.
- Obszcén. - Egészség!
Egészség!
Ó... Paul Ruebens?
- Phil, videohívás. - Helló.
Túl sok a fény?
- Lehetek komoly egy másodpercre? - Nem tudom. Képes vagy rá?
Oké, legyél komoly!
Még mindig úgy gondolom, hogy amit kitaláltál,
a karakter,
Pee-wee,
a humor történetének egyik legnagyobb találmánya.
El akartam mondani, ha már itt vagy.
Bár egy CNN különkiadásban mondtad volna ezt!
Gondolom, azért hívtál, hogy mondjak pár viccet
apád emlékére, akit szerettem és tiszteltem, és...
Megtisztelő részt venni bármiben, ami vele kapcsolatos.
De szólok, hogy Pee-wee Herman karakterét azért találtam ki,
mert mindig elfelejtem a vicceket. Az első Pee-wee Herman stand-up-ok,
sok improvizáció és szöveg arról szólt... Elkezdek viccet mesélni,
aztán rájövök, hogy elfelejtettem.
Ezt akkor is elmondtam, amikor felkértél erre,
mire azt mondtad: „Papírról is olvashatod a vicceket.”
- Így volt. - Itt is van.
- Igen. - Felolvasom a vicceket.
Rendben. Jöjjön a vicc Maxnek!
- Viccek, amik tetszettek volna Maxnek. - Igen.
- Oké. - Szeretett téged.
Egy klasszikussal kezdem.
És van benne egy kis zsidó íz is.
Micsoda újdonság!
Hogy győzöl meg egy bagelt, hogy ne szökjön meg?
Hogy?
Szólsz neki, hogy nincs kolbászolás.
Na, Phil? Jó, ugye?
Remek.
Klasszikus. Rendben.
Helvetica kikezd Times New Romannal, aki erre azt mondja:
„Bocs, de nem vagy a típusom.”
Na, Phil?
Bár menne még a Pee-wee, mert ott is elmondhatnád ezeket,
mert tökéletes Pee-wee-viccek.
Ez is nagyon jó.
Majd te megítéled.
A medve bemegy a bárba, és azt mondja: „Kérek egy whiskyt és...
...egy colát."
„Miért tartott ekkora szünetet?” Mire a medve: „A hatás kedvéért.”
- És még egy zsidó vicc. - Jó!
Bloomberg egy üzleti úton a nyilvános vécét használja.
Egyben vécévicc is.
Kényelmesen elhelyezkedik, amikor meglátja, hogy nincs vécépapír.
Átkiabál a szomszéd fülkébe: „Elnézést, barátom!
Ott van vécépapír?”
„Nem, sajnos nincs. Bocs.”
Bloomberg kis idő múltán megkérdezi: „Esetleg van önnél újság?”
„Sajnálom, nincs.”
Nemsokára újra megszólal: „Felváltana egy tízest két ötösre?”
Ez volt a finálé?
- Igen, a vécépapíros. - Igen.
Mindig a vécével fejezd be! Alapvetés a show businessben.
Abszolút.
Köszönöm, hogy itt voltál, Paul.
Most jött ki. Kapsz egy ingyenpéldányt.
Valaki etesse meg Philt! A könyv. Igen!
Miért nem te vagy a borítón?
Szerinted ki ez?
A fényvisszaverődés miatt fura?
Mi ez? Nem tudom. Vagy a sok Photoshop miatt van?
Nem tudom.
- Nem hasonlít rád. - Tényleg?
Tényleg nem. De ez nem baj.
Paul, az egyik kedvenc emberem vagy a világon.
Most akarsz lerázni.
Sokszor leráztak már a...
Nagyobb emberek, mint én.
Nem akartam kimondani.
Phil, nagyon szerettem az apádat.
Én...
Nagyon örülök, hogy részt vehettem ebben, és...
Neked állítsam ki a számlát, vagy a Netflixnek, vagy...?
Igen. Írj Ted Sarandosnak! Kérj, amit csak akarsz! Nagyon kedves.
- Jól ismerem Tedet. - Igen.
- Szerepeltél egy... - Ted, gyere!
Szerepeltél egy Netflix-filmben.
Az arcjátékod még mindig jó.
Hogy is van a régi vicc?
„Marilyn, hol van a csirke?” „Betettem.” „Mindegy, majd tonhalat eszünk.”
Paul Reubens, emberek.
Szeretlek, Paul!
Nagyon elfoglaltnak tűnsz.
Köszönöm.
- Szeretlek. Szia. - Szia.
Még egy helyre el kell mennünk.
Austin mellett van, és már intézménnyé vált.
A Salt Lick Barbecue.
Hűha!
- Sziasztok! - Szia!
Nahát, ki van itt! Mindenki! Sawyer és Evan,
Emily és Caitlin.
Eric, aki túl gyorsan vezet.
Hazaviszlek biciklivel.
Jane Ko.
A tacós csapat.
Benne vagyok a Maffiában!
Daniel, az idegenvezetőm.
Fermin.
Tracy és Arjav.
- Hogy vagy? Szia! - Helló.
Kedves tőlük, hogy eljöttek miattam.
Tényleg miattam?
Szép látvány?
Istenem!
Tetszik? Itt minden megvan, ami a barbecue-hoz kell.
Mintha tűz körül ülő ősemberek lennénk,
akik épp megsütik a zsákmányt.
Texasban vagyunk.
Ő Scott Roberts, az eredeti tulajdonos unokája.
- Srácok! - Egy falat.
- Hűha! - A karamellizáció.
Próbáld meg! Nehéz.
Felmosásban nem vagyok jó. De ez a típusa,
azt hiszem, megy.
Hű, de meleg van!
Fantasztikusak voltatok velem,
egész héten etettetek. Ez a minimum, amit cserébe megtehetek.
Olyan vagyok, mint egy séf. Egy séf, aki csak felmosni tud.
Jó buli. Imádom csapkodni.
Richard, gyere ide! Megcsapkodom vele Richardot.
Mi lenne, ha ennénk?
- Én vagyok a hamelni patkányfogó. - Igen.
Kezdődjék a bacchanália!
Jó ég!
Gyertek, kezdődjék az evészet!
Marhaszegy-vég. Oldalas. Marha.
Csak egy kicsit kérek.
Remek.
Az összes fogás
olyan recepteken alapul, amiket generációról generációra adtak tovább.
Bölényborda.
Sertésborda.
Talán a legjobb, amit eddig ettem.
Hihetetlen csirke.
Pulyka.
Minden kiváló. És a legjobb:
az új barátaim az asztal körül.
Mi a benyomásod Austinról? Más, mint mikor legutóbb voltál?
Igen. Sokat fejlődött.
Talán... Nem tudom, ti hogy látjátok... Talán túl sokat is.
Elég? Nem tudom. Talán.
Most ideális a helyzet.
- Igen. - De egyre keményebb lesz.
Itt születtem és nevelkedtem. Majdnem mindig Észak-Austinban éltem.
A családom Dél-Austinban van, tíz perc volt kocsival.
De most már majdnem egy óra.
Gyerekkoromban
két mozi volt és egy kínai étterem.
- És most... - És annak is örültünk!
Igen.
Most itt van ez a nagy sokféleség, a sok újdonság. Csodálatos.
Örülsz a fejlődésnek?
Örülök. Jó ez a sok új lehetőség.
- Igen. - A sok új ember.
- Igen. - Egyszerűen remek.
Austin ugrásszerűen fejlődő város, mely próbálja megőrizni kisvárosi báját.
Nekik köszönhetően
ez elég jól sikerül is.
Az ő egyéniségük teszi ezt a várost bulis, elbűvölő,
Texason belül és kívül egyaránt fontos hellyé.
Van egy austini mondás: „Austin maradjon fura!”
Hát, ha ilyen a fura, akkor én fura akarok lenni.
Barátaim! Köszönöm.
Ez a texasi vendégszeretet, igaz?
Egész héten boldoggá tettetek. Örülök, hogy találkozhattam veletek.
Szeretem a régi és új barátaimat.
Rátok, Austinra, Texasra, az USA-ra és az egész világra.
Egészségetekre!
BARBECUE-ŐRÜLT
- Viszlát, emberek! - Viszlát!
HAJRÁ, PHIL, HAJRÁ
A feliratot fordította: Klein Szilvia