EN DOKUMENTÄRSERIE FRÅN NETFLIX
När jag fick veta att jag skulle göra den här serien,
ringde jag min bror och sa:
"Jag ska resa jorden runt och visa dig
de bästa ställena att äta på."
Han sa: "Vad ska du kalla programmet?"
"Lucky Bastard?"
Jag sa åt honom att säga upp sig. Han var producent.
"Följ med och producera programmet
och så kallar vi vårt produktionsföretag 'Lucky Bastards.'"
Tänk så glad jag blev när jag hittade en bar som hette Lucky Bastard.
De dåliga nyheterna är
att de har linedance-lektioner.
Är vi redo för musiken?
-Ja! -Säg "Yee-haw"!
Yee-haw!
Dags för rock and roll. Nu kör vi.
5, 6, 7, 8. Tillbaka, 2, 3, 4. En dubbel.
Dubbel. Ett, 2, 3, 4. Steg, klapp, gå tillbaka.
Steg, klapp, gå tillbaka. Okej.
Gör inte alla duktiga dansare en sån min när de dansar?
Och ett par, 2, 3, 4, en dubbel. Dubbel.
Ett, 2, 3, 4, ett steg…
Det syns att jag inte har kul, förrän jag gör på mitt eget sätt.
…bakvägg.
Början. Tillbaka, 2, 3, 4.
En dubbel. Dubbel.
Ett, 2, 3, 4. Yee-haw!
Underbart! Bra dansat.
Hade ni kul?
Alla är så duktiga, men ingen kan dansa som jag.
En glad och hungrig man
Reser över hav och land
Han försöker att förstå
Konsten med pasta, fläsk Kyckling och lamm
Han kör till dig
Han flyger till dig
Han sjunger för dig
Och dansar för dig
Han skrattar med dig
Och gråter för dig
Han ber bara om en sak i gengäld
Nån som matar, nån…
Nån som matar Phil
Mata honom nu
Jag såg filmen Nashville av Robert Altman 1975.
Det var min introduktion till platsen.
Det såg ut som en värld av musik. Det såg ut som Amerika för mig.
Som resten av landet jag inte kände till, jag är från New York.
Det tog mig till 2021 att komma hit.
Nu när jag är här, är det ett väldigt annorlunda Nashville.
Jag läste att det flyttar 100 människor permanent till Nashville varje dag.
Jag såg fram emot att åka. Jag tog med familjen.
Jag blev överväldigad av all utveckling som pågår här.
Platsen exploderar av byggarbeten.
Centrum förstår jag inte så mycket.
Jag oroade mig för om jag skulle hitta stadens själ.
Jag började jakten med en klassisk frukost från södern.
Det här är Loveless Cafe.
Vi ska träffa en av mina favoritskådespelerskor.
Hon heter Patty Heaton.
Ni kanske känner igen henne från Alla älskar Raymond.
-Phil! -Kul att se dig.
-Jösses. -Du är Nashville-tjej nu.
När flyttade du hit?
För mer än ett år sen.
-Varför? -Vi har släkt här.
Min äldste son gick i skolan här.
Och min syster är nunna, som du vet.
Vi gjorde ett avsnitt av Raymond där jag hade en syster som var nunna.
-Vi älskade det. -Hennes kloster är här.
I Nashville. Vi tänkte att vi inte behövde vara i LA.
-Var där du vill. -Där du vill.
Det här vill jag ha.
-Herregud. -Så är min lyckodans också.
Pimento-ost och stekta gröna tomater.
Så gott.
Såklart bacon, korv, pulled pork och vår friterade kyckling.
Hojta till om ni behöver nåt. Smaklig måltid.
Jag älskar "hojta".
-Som hemma. -Ja.
Men vi gör inte det av samma skäl.
-Det är så gott. -Välkomna till Vi dödade Patty Heaton.
Det är så frestande här. Det finns småbröd överallt.
Är det här ett frukost-, lunch- och middagsställe? Och motell?
Jag vet inte om det är ett motell.
De gör så att man inte kan fortsätta vidare.
Man måste lägga sig ner, och så är det där.
-Inkommande. -Min favoritperson.
Vi har vår kända lantskinka och potatisgrytan.
-Har ni ätit red-eye gravy? -Inte jag.
Red-eye gravy är steksky från lantskinka, rörsocker och kaffe.
-Kaffe? -Ja.
Det blir en chock för systemet.
Ja.
Jag gör det. Jag tar en bit skinka och jag doppar den.
Jag gillar att det är kaffe.
Red-eye gravy är som en rening.
Bra för rötterna om du blir gråhårig.
Ja.
Var kan den traditionen ha startat? Det måste vara av en slump.
Ja. Det tror jag.
Nån som råkade spilla kaffe på sin skinka.
-Jag vet. -Du skojar.
Jag har en till överraskning.
Det här är pulled pork-omelett.
Min favorit på hela menyn.
Pulled pork, cheddarost, stekt lök,
allt ihopvikt med hemlagad barbecuesås.
Kan du vara beredd att ringa larmcentralen?
För säkerhets skull?
Jag glömde fråga hur hungrig du är.
Väldigt hungrig. Så gott.
-Säger det här ansiktet nåt? -Ursäkta…
Som min första gång på programmet, hon skrek av förtjusning.
-Raring! -Vackra dam!
-Trevligt! -Jag vet!
Hejsan.
Tack, Richie. Har ni träffats?
-Jag… -Vi har inte träffats.
Monica, har du ätit red-eye gravy?
-Nej. -Säg inte vad det är i.
Ja. Doppa lite skinka i den.
-Den kan användas till mycket. -Som rostbiff eller nåt.
Ja. Vad känner du för smak?
-Det låter nog konstigt… -Okej.
-Som kaffe. -Ja!
-Just det. -Nej.
-Jo, det är kaffe. -Ja.
Du och dina känsliga smaklökar.
Jag ärvde min kärlek till frukost.
Max älskade sina ägg och de skulle vara luftiga.
Han ville ha dem nästan råa.
-På hans gravsten… -Ja.
…står: "Är mina ägg luftiga?"
-Jag vet inte om du skojar. -Det är allvar.
-Nej. -Faktiskt.
-Nej. -Jo.
-Är äggen luftiga? -Helens?
Vad står på Helens?
"Jag lyssnar på opera."
Det var hennes svar till honom. Det var förhållandet.
Bad de om det på gravstenarna?
-Eller du…? -Nej.
Om det finns liv efter döden, är det vad han säger.
Himlen är luftiga ägg för honom.
Det önskar vi för honom. Inget gjorde honom gladare.
För Max.
-För våra äldre. -Alla föräldrar.
Annars vore vi inte här.
Om den frukosten säger nåt,
lever Nashvilles själ i hög grad i sin mat.
När jag gick på gatorna, hörde jag det överallt också.
Det hördes musik från varje dörr.
Och musiken var fenomenal.
Baren är Mellow Mushroom
och bandet är Wild Bill and the Bruisers.
Jag måste vara ärlig, jag var ingen countrymänniska.
Jag tror det var O Brother, Where Art Thou?
av bröderna Coen då jag började gilla bluegrass-musik
och sen countrymusik. Jag började förstå den.
Jag förälskade mig i historierna
och i talangen.
En av de bästa är Brad Paisley
och han kunde inte vara trevligare,
med tanke på att han är en superstjärna.
Vi ska till Joyland,
en restaurang som använder ingredienser från lokala gårdar
för att skapa sin exklusiva snabbmat.
Så du har inte varit här än?
Nej. Hört talas om det.
-Okej. Du är min guide. -Okej.
Kanske skulle tagit nån som har varit här.
Musikstjärnan tar med mig för att träffa en kockstjärna.
-Här är han. -Hej.
Det här är James Beard-prisbelönta kocken Sean Brock.
Han har skapat inflytelserika restauranger södern över,
men gör nu Nashville till sitt hem.
Det är hans tredje restaurang här
och är en hyllning till snabbmaten i hans ungdom.
Jag provar allt du vill att jag ska prova.
-Du borde prova allt. -Toppen.
-Min favorit. -Det gillar jag.
Medan vi väntar på allt, milkshakes! Den här mannen verkar känna mig.
-Ja. -Så där.
-Titta. -Som en bergborr.
Som en sextumscigarr.
-Herregud. -Den tog all min kraft.
Men den är otroligt god.
De brukade kallas betong.
-Av en bra anledning. -Ja.
-Jösses. -Jag måste säga…
-Det är en parad. -Ursäkta.
Det är ett påhopp.
-Det är inte… -Han ber om ursäkt.
Det här är inspirerat av en bensinstation
i Mississippi kallad friterad kyckling på pinne.
Herregud. Otrolig!
-En riktigt fin kryddning. -Ja!
-Jag arbetade med smakforskare… -Okej.
…för att göra om mitt recept på barbecuesås till pulver.
Det var väl gott?
-Där är så mycket smak. -Jag vet.
Gillar ni de smaskiga, knapriga kanterna på burgaren?
Seans CrustBurger görs enbart av det.
Titta på Brad.
Herregud.
Så opassande tankar jag får när jag äter detta.
Fenomenalt.
Jag kan inte höra vad du säger.
Titta på hans min!
Letar du efter partners?
Du kan ha hittat en här. Han är ett fan.
-Det behöver man inte vara, du fattar. -Ja.
Det är gott på alla sätt.
Glöm snabbmat.
Till 100 procent.
Du blir, eller är redan, vår stads ansikte för mat.
Nåt som drog mig till Nashville var dess själ.
-Precis. -Det är inte bara musik längre.
Nu börjar det bli nåt för alla som vill starta en kreativ liten verksamhet,
staden stödjer folk som gör bra jobb och ärligt och hårt jobb.
Vad det gör för nån som mig,
det ger mig modet att öppna ett galet restaurangprojekt
för du vet att du får stöd att göra det.
Du är en Jedi.
Jag struntar i om du är en massmördare.
George Gruhn hjälper till att hålla musikstaden i stämning.
En äkta Nashville-karaktär,
George har lagat och sålt allt med strängar sen 1970.
Om du inte märkte det, han gillar ormar.
En speciell ta-med-ditt-barn- till-jobbet-dag för Lily och mig.
Vi kollar in Locust, ett nytt Asien-inspirerat dumplingställe
känt för sin lilla meny och stora smaker.
Oj! Så trevligt.
Kock Trevor Moran flyttade till Nashville från Köpenhamn.
Jobbade på en av mina favoritrestauranger,
världskända Noma.
-Hej, Lily. -Skål.
Här är vi.
Några fina ostron.
-Herregud. -Jag älskar ostron.
Här är ostrontillbehör.
Frusen mignonette gjord av sjögräs.
En lime och en citron. Stark rödbetssås.
Nervös för att det är starkt.
Häll du på.
-Säkert? Men jag är som en bebis. -Det går bra.
-Titta på bebisen. -Pappa.
Det är som en mordscen.
Du fick följa med hit för att din mamma ställer till med en scen ibland.
-Jag ville inte ha en scen. -Nej! Herregud.
-Det är… -Låt bli.
-Vi ska äta den. -Nej, låt bli.
Vi ska äta den.
Farbror? Ta inte med det.
Ett trevligt sista tv-framträdande för dig.
Pappa. Den var så stor. Jag förväntade mig inte det.
Kanske den här tonfisken hittar in i hennes mun.
-När du äter den… -Hur äter jag den?
Försök att inte spotta ut det nu.
Jag spottade inte! Jag bara…
-Här, Lily. Gapa stort. -Jag ska döda dig.
Jag får se.
Va? Gott?
-Vänta. -Fantastiskt.
Jag ska bevisa att jag kan äta.
Det är kraftdrag…
-Wow. Eller hur? -Det är otroligt.
Otroligt.
Kul att ni gillar det. Redo för nästa sak?
Då kör vi.
Wow.
Vi älskar en dumpling.
Vilken trevlig pappa-dotter-aktivitet.
Det är så mycket bättre än de sabla dockorna jag skulle köpa.
-Nu är bättre. -Lite bättre, va? Det är mognad.
Lily är matfanatiker, som pappa
och det har kommit till användning.
Vill du berätta vad Liv a Lil är?
Jag för samman restauranger för samarbeten.
Vi tar ett barbecueställe,
ramenställe, för samman dem, bringa-ramen.
Pengarna går till välgörenhet.
Du gör det med din vän Olivia
som är "Liv" i "Liv a Lil".
Jag är "Lil".
Jag fattade precis.
Vi gillar detta.
-Hur är det idag? -Wow. Bättre nu.
Rumpstek från Bear Creek kryddat med pepparrotsolja och salt.
Frystorkad kapris här. Varmt ris och rostad nori.
Tack.
Det här är så kocklig jag blir i programmet.
Lite frystorkad kapris.
-Det är nu jag klantar mig. -Fint.
Jag fyllde den nog för mycket för en fin rulle.
Jag gör så här.
-Okej, redo? -Ja.
Ett, två, tre.
-Nåt av det bästa jag har ätit. -Vad sägs om det?
Det var ett roligt format.
När man får så fint kött, äta det rått,
krydda som att det är tillagat som en stek och smakar nästan som grillat.
Vilken härlig rätt. Herregud.
Vi sköter inte vårt eget, utan spionerar på när en kakigōri görs.
En japansk shaved ice-skapelse.
Den här har crème brûlée, blåbär och kanderade pekannötter
toppad med svart te och hallon.
-Till oss? -Den är till oss.
Herregud! Överraskningsslut.
Den är så vacker! Tack.
Vilken fantastisk, originell efterrätt.
Jag älskade min shaved ice jag åt på Hawaii
men här lägger han grädde i lager och begraver smaker inuti
och de små ingredienserna som du hittar som på en skattjakt…
Det är en så originell, otrolig efterrätt.
Är du nöjd?
Tack, pappa.
I Nashville är det fest på varje gata.
Ibland ute på gatorna.
Är ni min skjuts?
Ja!
Jag har tråkiga nyheter åt er.
Jag är strippan.
Ni ska inte dricka på tom mage.
Så jag tog med munkar från Five Daughters, de bästa i hela Nashville.
Ska vi trampa?
-Vem har tränat idag? -Jag.
Bra gjort. Jag med.
Så ni som inte har gjort det… trampa!
Jag är som er värsta instruktör.
Vi trampar. Vi har ett tomt körfält. Nu kan vi köra på.
Trampa!
Ta en paus.
Kolla hans puls. Se så att han…
-Vi har två sköter… -Jag är okej!
Du har en sköterska bredvid dig.
-Hon är sköterska. -Är du? Min favoritperson.
För sköterskor!
Sköterskor!
Snabb bild.
Titta på varandra och skratta!
HÄLSNINGAR FRÅN NASHVILLE… TRENTON STATE-ÅTERTRÄFF 2021!
Nate Bargatze är en av mina favoritkomiker.
Du har säkert sett honom på Netflix.
Han växte upp här och kallar det fortfarande hemma.
Vi ska äta på ett nytt ställe för Nate på Stratton Avenue.
Maiz de la Vida.
-Hej. -Hej, Phil.
-Du är Julio, va? Hej. -Ja.
Kock Julio Hernandez gav upp sin chefsposition
för att utveckla konsten med tortilla.
Vi tog hit all heirloom-majs från Mexiko
och malde den med vulkaniska stenar.
Som det gamla sättet?
-Ja, för 6 000 år sen. -6 000 år, det här receptet?
Julio är känd för sin påhittiga meny, som jag säkert älskar.
Nate är en annan femma.
Han är lite kräsen.
Jag ska försöka att vidga hans vyer lite idag.
-Nate, litar du på mig? -Ja.
Du behöver inte lita på mig inom nåt annat område.
-Du vet… -Vi ska nog ta allt.
-Jag tar en Diet Coke, tack. -Visst.
Julio har en vänskaplig symbiotisk relation med tiki-baren intill.
Det här är Chopper, där du kan smutta på cocktails till tacos.
Det ingår en show.
Mina ögon!
-Grattis, Nate. -Grattis.
-Wow. -Hejsan.
-Härligt. -Vi har halva menyn här.
Jag sa hela menyn!
Jag har velat starta en restaurang med namnet "Inga tomater eller lök".
Och vi… Vi garanterar dig
att när du kommer hit,
har vi inte tomater eller lök i nåt.
Och inte gräslök.
Folk tar det på allt. Det är en lök.
Som om det inte är en lök.
De förstör ditt liv.
Det här gör ditt liv. Quesadilla.
Quesadilla.
Härligt. Det är svamp i.
Jag hade aldrig ätit detta.
Men du fortsätter äta.
Jag gillar det.
Titta på majsen!
Nate! Wow.
Han är talangfull.
Julio, du är mannen.
Än så länge är det utsökt.
Har ni sett quesabirria förut?
Vår quesabirria är fylld med amerikanskt Wagyu-kött
och nixtamal-tortillas.
-Doppa den i buljongen och ditt liv… -Ja?
-Slutar inte ändras. -Sen är livet komplett.
Ingen lök här.
Härligt.
Det är otroligt.
-Gillar du det? -Ja.
Jag går in. Richard! Ta denna.
-Okej. -Dags för birria.
Hallå.
Fantastiskt.
Efter en tugga är den redan den bästa birrian jag har ätit.
Jag kan äta det varje dag.
-Du kommer tillbaka när du vet om den. -Ja.
Det här är nog fisken.
-Jag är ingen fisktaco-kille. -Och?
-Jag gillar den. -Ja!
Den har nog lök. Jag bryr mig inte ens.
Jag knuffade bort några, men jag är ganska imponerad.
Du är min favoritperson att äta med för du är lite rädd
som jag, för det mesta, men du är villig att prova.
Nate, allihop.
-Chansade. -Chansade.
Chansade på kärlek.
Och hittade det.
Idag ska Jackie Gutierrez Jones,
en stor matskribent här i Nashville,
ta med mig till en institution.
Arnold's Country Kitchen.
Ser fantastiskt ut.
Hur är det?
-Kul att vara här. -Kul att ni kom!
-Vad heter du? -Coco.
Coco! Vilket bra namn.
Vad vill du ha, raring?
Fortsätt gärna kalla mig "raring".
-Okej. -Så himla gulligt.
De har en grej som heter "kött och tre".
Vad betyder det? Du väljer en bit kött
och tre sidorätter.
Men jag kan inte följa regler, så jag tog sex kött och 500 sidorätter.
Gräddmajs, gröna bönor, majrovsblad, för att nämna några.
Jag är lite nervös.
Var inte det.
Du är i goda händer här på Arnold's.
Fisken är så god.
Okej. Jag tar en tugga av låret.
Det är underbart kryddat.
Det är majrovsbladen.
Det är nog kryddat med lite fläsk,
faktiskt…
Titta.
Jösses.
På Arnold's är fläsk en grönsak.
Ni är galna, men på ett bra sätt.
Jag vet lite om dig. Du flyttade hit från Miami.
Jag tänkte fråga varför.
Det här är ett bra skäl. Ett bra skäl.
Två världar förenas.
Du har storstadslivet
och ändå söderns gästvänlighet.
Du kan äta detta, som är så traditionellt och från södern,
och du har även en slags storstadssmak.
-Folk provar spännande nya saker. -Ja.
Tar med saker från hemstäderna, andra delar av landet.
Men Nashville behåller rötterna.
-Vad äter ni ungdomar? -Revben.
Jag tog surkål och korv, ingen gör den så här.
Vi kör 50 mil för att komma hit.
-50 mil? -Ja.
-Var bor ni? -St. Louis.
Allvarligt, det är så gott.
Jag älskar hur vänskapligt det är.
Du kan prata med folk åt vänster, åt höger, diagonalt, bakom dig.
Det är trevligt.
Det får du när du har gemensamma sittplatser.
Och cafeteria-känsla. Tillbaka i skolan, folk.
Men där fick man inte sån här mat.
Den är förhöjd.
Varje del av det,
från folket bakom disken som är jättetrevliga
till själva maten.
Vad äter ni?
Jag tar veggie-tallriken idag.
Vad bra.
Så du tog kött och tre utan kött.
Jag har kört köttfria måndagar.
Vad gulligt, hon är här på köttfri måndag.
Ska jag säga att det är kött i allt?
Nashville har en inofficiell tävling
om den starkaste, friterade kycklingen.
Om du är ett fan som min son och jag,
vet jag inte hur du kan låta bli Prince's Hot Chicken.
Här är vi. I kycklingtemplet.
Prince's märker sin kyckling efter tortyrnivån.
Idag ska vi försöka gå från mild till stark.
-Tack. -Varsågod.
Jag träffade kungligheter.
-Är du miss André? -Självklart!
Jag är Phil.
-Visa nåd! -Det här är min son, Ben.
Tack för att ni kom.
André är vad man kan kalla drottningen av Prince's.
Med framgången från familjereceptet
har hon både glatt och bränt smaklökarna de senaste 40 åren.
Hur starkt gillar du det?
Jag går inte längre än mild.
Ben, vi får kanske problem.
Men jag vill säga att fler kvinnor äter det starkt än män.
-Intressant. -Regelbundet.
-Vad beror det på? -Elden inom oss!
Ja.
Du får kanske lägga till en ny smak för mig, "fegis".
Meskyckling.
Det är redan en försvagande upplevelse.
Beställning för Phil.
Vår kyckling är klar. Låt förnedringen fortsätta.
-Nu kör vi. -Okej.
En mild sandwich.
-Gör vi det ihop? -Ja.
Ett, två, tre.
Ganska stark.
Nästan som ett bistick. På utsidan.
Långsam. Det byggs upp.
Fortsätt.
Vi har hejaklack.
Nu är jag nervös. Vi går upp till mediumstark.
-Jaha… -Ja.
Ja…
Hejdå, tungan!
Du har inte sett mycket mod från din pappa.
Det är viktigt för en son att se
att hans pappa inte är rädd.
Du behöver inte bevisa nåt.
Det här är för dig!
Vi har nått fram till starkt.
Visa nåd!
Som att vänta på en tidsinställd bomb.
Ja. Lite oro byggs upp.
Ja. Tar du mer?
Jag tar en till.
Plåga inte dig själv nu.
Titta på mig!
Vi överlevde allt.
Hon gör sig redo att ta in den extra starka.
Nej då. Gör hon?
Nej.
Varför vill Richard försöka döda mig?
Doften får mina ögon att vattnas.
EXTRA STARK
Jag har aldrig ätit nåt där jag har behövt göra så här.
Jag är ingen läkare, men är inte insidan av munnen
lite mer känslig än dina fingrar?
-Kanske. -Just nu tänker jag:
"Vilken idiot du är"
för mig själv.
"Du måste vara dum."
-Redo? -Ja.
Sväljandet var lite…
Nåt är på väg.
Behöver du gå ut?
Vad menar du då?
Jag fick lite på läpparna.
De måste plockas bort.
Det är nog min favorit. Inte alltid.
-Nej. -Men…
Det är min favorit för idag bevisade jag att jag klarade extra stark.
Vi klarade det. Hur jag mår nu? Inte så bra.
Nashville kan få klassiker att kännas nya.
Det gör kock Nick Guidry på Pelican & Pig,
där han skapar magi med mycket ved och eld.
Herregud. Du är en seriös man.
Jag försöker. När det gäller kött i alla fall.
Matskribent Delia Jo Ramsey säger
att det är en av de väsentligaste platserna att äta på
och jag gör som hon säger.
Jag kan lägga mig ner efteråt. Jag kan lägga mig med den.
Om du inte behöver en tupplur, har vi gjort vårt jobb då?
Du vill vara vaken för nästa Nashville-grej.
Välkommen till Rolph and Daughters,
med alla slags intressanta och utsökta saker med pasta.
En favorit med två av mina favoritpersoner.
Ni hamnar i kategorin av människor jag älskar
som jag knappt får träffa.
Detsamma.
Det här är T Bone Burnett,
en av historiens bästa musikproducenter
och hans fru Callie Khouri.
Callie skrev filmen Thelma & Louise och skapade serien Nashville.
Det är kanske en dum fråga. Varför Nashville?
-Har fortfarande familj här. -Fint.
-Men vi gjorde serien i sex år. -Ja.
Jag funderade på om vi skulle vara här,
kunde ett ställe här vara bra. Han kan arbeta här.
Är det jag, eller är varje bar full av enorm talang?
Det är så omfattande, man blir förbluffad.
Det här är nog den mest djupgående samling av musiker
i världshistorien, precis här, nu.
Nashville är en dryckesstad med ett musikproblem.
Fantastiskt.
-Hur går det? -Det här är Phil Krajeck.
Kock-ägaren av Rolf's.
Först, grillad kabocha-squash
med krassepesto.
Det här är lady peas med långfenad bläckfisk,
'nduja och en lite krispig vitlöks- och chilikrydda.
Phil…
Du är min favorit-Phil, inklusive mig.
Varför heter det inte "Phil and Daughters"?
Mitt mellannamn är Rolf.
Jag har två döttrar. Obehagligt bokstavligt.
Jag tänkte mig en gammal man,
Rolf, som sitter därbak, gör inget och äger stället.
-Men det är du. -Njut.
-Tack. -Tack.
Ja.
Så gott det är.
Fantastiskt.
Jag såg din konsertfilm av
O Brother, Where Art Thou?-soundtracket. Fenomenalt.
Älskade det, blev förälskad i bluegrass då.
Inte min musik. Kände inte till det.
-Du förändrade mitt liv så. -Underbart.
Sen folkmusiken från Llewyn Davis.
Och konsertfilmen från den.
Bandet, Lake Street Dive.
De är inte med på filmens soundtrack,
men du hade med dem i konsertfilmen. Varför?
Jag var privilegierad,
som höll dörren öppen för många människor
som inte kom igenom dörren.
De förtjänar mycket mer uppmärksamhet.
Jag ringde dig.
Ja, jag minns det.
Jag sa: "Jag har aldrig gjort detta.
Men kan du säga till nästa gång som de är i LA?
Jag bjuder bandet på middag."
När det var dags att skaffa en signaturlåt till Somebody Feed Phil,
gick jag direkt till dem och de sa ja.
-Så jag tackar dig. Jag kom precis på det. -Varsågod. Mitt nöje.
Nästa, bucatini med musslor, chilismör och bottarga-brödsmulor.
En pastarätt med matsutake-svamp och anka,
dränkt i ost.
Det ser ut som ett vackert snötäckt berg.
-Och det ser ut som en bit av Italien. -Underbart.
Det ser härligt ut.
En intressant sak med att komma hit,
är att vi fördjupade oss i medborgar- och jämställdhetsrörelsen.
Jag var totalt omedveten om Nashvilles avgörande roll i det.
Nashville var en av de första städerna att desegregeras i USA
och de valde Nashville för att det ligger mitt i Tennessee.
Folk kom från överallt för att gifta sig, rösta, för att göra allt.
Fast det fanns skyltar överallt
med "Endast vita" vid vattenfontäner var man än gick.
De sa att vi inte kunde lösa segregationen nationellt
men vi kan lösa den i centrala Nashville.
Efter att de lyckades desegregera centrala Nashville,
anammade städer runt landet samma metoder.
Underbart.
-Hur gamla är dina döttrar? -23 och 21.
Är de intresserade av familjerörelsen?
Absolut inte. Vi har avskräckt dem.
Du vet, Russ & Daughters. Döttrarna… de gjorde det.
Nu gör deras döttrar och dotterdöttrar det.
-Otroligt. -De ändrar sig kanske.
-Vi får se. De är unga. -Ska jag prata med dem?
Ja.
Jag älskar korv och det ska finnas goda här i Nashville.
Kungen är Daddy's Dogs.
-Phil, hur är det? -Big Daddy.
Ja.
Det här är Sean Porter.
Det är hans korvar och han är Big Daddy.
Här är vår Music City Dog.
Vad är det på den?
Cheddarost, bacon, lök och barbecuesås.
Kör hårt.
Ja, storleken spelar roll. Eller hur?
-Vad är detta? -Det är Big Daddy.
Den har färskost, gurka, bacon, jalapenos.
-Och vår hemliga sås. -"Sås"?
Man måste bre på ordentligt. Ta en tugga. Säg vad du tycker.
-Jag ska, men färskost? -Ja!
Smakade den gott? Ja!
-Färskost på korv! -Just det.
-En gourmetsak. -Ja.
Det är inte…
-Inte bara… -Inte din typiska gatumat.
Han är på matprogrammet!
Kom igen, brownies, kom igen!
-Första gången i Nashville? -Ja.
-Jag med! -Nej!
-Är du allvarlig? -Ja!
-High five! -Ja! Nashville.
Nashville.
Är de där med dig, galningarna?
Det här är det coolaste i mitt liv.
-Va? Detta? -Ja. Det är det!
Du måste ut och leva lite mer.
Det vill jag också.
Varsågod, Amanda. Ska vi ta en tugga ihop?
Ja. Ska vi göra det?
-Okej. -Då kör vi.
Amanda!
Det är gott!
Trevligt att träffa dig.
Jag träffade precis Phil!
Klassiskt.
Daddy's Dogs, där träffar man alla.
JÖSSES VILKEN GOD KORV!
Den är god! Köp en.
Brad Paisley, hans fru
skådespelerskan Kimberly Williams Paisley,
bjöd in oss till ett unikt ställe som gör bra saker
för staden Nashville.
Välkomna till The Store.
Det är Somebody Feed Nashville.
Det var faktiskt Kims verk. I Santa Barbara,
vi var där på thanksgiving
och våra barn betedde sig bortskämt, hon sa:
"De måste förstå att det finns hungriga människor."
Behöver sätta dem i arbete.
Vi åkte till Unity Shoppe i Santa Barbara,
en allmän livsmedelsbutik.
Vi älskade konceptet av värdighet, att folk handlade det de behövde,
istället för att ta emot gåvor.
Brad sa att vi skulle ta hit konceptet.
Jag visste att vi var en riktigt värdig upplevelse på spåren
när det är så normalt att ett barn åker på den när föräldrar handlar.
Vi öppnade direkt efter tornadorna här i stan.
Sen kom pandemin.
När vi kom igång betjänade vi
fem gånger så många som vi förväntade oss.
Vi ställde om och började leverera. I juli blev det 1,5 miljoner måltider.
Sen kunde butiken öppnas igen och ha det ursprungliga konceptet.
Vi har så mycket frukt och grönsaker.
Det var så viktigt för oss,
många av människorna lever i matöken.
De har inte tillgång till färsk frukt och grönsaker
och det är billigare med snabbmat än broccoli och kiwi.
Helst är folk inte våra kunder i mer än ett år.
Vi vill hjälpa dem upp på fötter igen.
Det är ingen långsiktig lösning.
Folk älskar konceptet, vi vill se att man tar efter det
i fler städer än Santa Barbara och LA.
När det växer finns det även jobbmöjligheter.
Det är dem du vill anställa.
De som bryr sig om värdigheten av den här upplevelsen.
Människorna som hjälper till
får säkert ut jättemycket av det.
De lär sig om sina grannars erfarenheter.
-Som de inte skulle träffa… -Precis.
Suddar ut gränserna, så att vi blir en gemenskap.
-Det här är första butiken. -Ja.
Låt den bli först av många.
Ja, kom igen.
Vi löser det.
Om du vill ge ett bidrag till The Store
gå till den här hemsidan
och lämna en donation.
Hjälp dem. Det ska jag göra.
Använd era krafter till goda saker.
Google. Ring Kevin.
Ringer Kevin
Mazel tov!
-Hej, hur är det, Phil? -Mycket bra. Njuter av Nashville.
Inget är bättre än maten och musiken i Nashville.
Och folket är så fina och vänliga.
Jag har tyckt om alla jag har träffat.
De är väldigt folkliga i Nashville.
Jag äter mycket mat. Riktigt tung mat.
Det kallas "kött och tre" i södern.
Vet du vad det är?
Jag åt det på Arnold's. Känner du till det?
Nej. Susan, känner du till Arnold's?
-Självklart! -Susan är från Nashville.
Vi ska prata med henne snart.
Innan vi pratar med Susan, som jag verkligen älskar,
har du ett skämt för Max?
Det har jag faktiskt.
-Det kan vara en verklig historia. -Okej.
En kille gick längs med The Strip i Las Vegas.
En annan man gick fram till honom, han verkade desperat och frenetisk.
Han sa: "Ursäkta, får jag låna lite pengar?
Min fru måste till sjukhuset och opereras akut
och jag har inte tillräckligt för att få dit henne.
Kan du hjälpa mig? Jag är desperat."
Han sa: "Det skulle jag, men hur vet jag om jag ger dig pengarna
att du inte kommer att spela upp dem?"
Killen säger: "Jag har pengar till spel."
Underbart, det är fantastiskt.
-Vad tycker du? -Bra skämt, va?
Nashvilles Brad Paisley.
Förlåt, Kevin, men jag säger det strax
Du är tyvärr ingen Max
-Brad Paisley, allihop! -Ledsen.
Bättre tur nästa gång.
-Okej. -Kevin. Vi önskar att du var med oss.
Det påminner om när du kom och stannade länge.
Mycket längre än väntat.
Jag har kvar grejer.
Ja, du har grejer här.
Får jag se Susan? Hämtar du henne?
Visst. Susan!
-Nej! Vad? -Kom hit!
-Där är hon. -Nu blev det ett bra program.
Tack och lov.
Susan och jag går långt tillbaka.
Är det möjligt att jag träffade Susan innan Susan träffade Kevin?
Phil, vi träffades 20 minuter efter.
-Jaså? -Ja.
Han anställde mig för Alla älskar Raymond.
Du var fenomenal.
-Du var sektledaren. -Tack.
Finns det nån chans att återkomma som den karaktären i ditt program?
-Det sänds inte längre. -Förlåt, Phil.
Jag tittar inte på det. Så det sänds inte längre.
Hon dyker upp i allt jag gör, som detta.
-Precis! -Så snart jag…
När jag har ett program, tar jag in Susan.
Allt för att komma hemifrån, om du fattar?
Jag vill säga en sak till er innan jag går.
Jösses. Vi gick på det.
Kevin Nealon.
Jag vill gå till ett ställe till
och träffa alla mina fina vänner från Nashville.
-Hej! -Kramar?
Jag tar kramar.
Det här är Pinewood Social.
Fick en!
Om du letar efter nåt kul i Nashville så finns det bowling.
Men även mat.
-Det ser fantastiskt ut. -Frukosttacos?
Det finns musik. Det finns sprit.
Om du ska ta en drink, ta en stor.
Jag känner Nashville-andan.
Vad mer behöver man i livet?
Hemskt.
Jag har nog inte bowlat sen jag var 12
på nån unges kalas.
Jättedåligt.
-Mina polare. -Hur är det?
Så kul att ni är här.
Jag ska berätta en historia
om en liten judisk pojkes första resa till Nashville.
Jag säger alltid att jag gjorde programmen
för att jag ville ta allt jag visste om att berätta en historia på tv
och använda det för allt jag älskar i livet.
Det var familj, vänner, mat, resa och skratt.
Men efter min resa till Nashville
måste jag nog inkludera musik.
För klockan är 02.15
Och mina tårar faller
Titta, en strike! Jag slog en strike!
Ingen tittar.
Tack, Nashville. Den här tursamma jäveln återvänder.
En glad och hungrig man
Reser över landet
Han försöker att förstå
Konsten med pasta, fläsk Kyckling och lamm
Han kör till dig, han flyger till dig
Han gråter för dig, han dör för dig
-Vad… Jag minns inte. -Jag gillar det.
Nån, nån som matar Phil
Snälla.
Vackert.
Det blir 50 000 dollar, tack.
Jag är skyldig dig nu.
Undertexter: Jonna Persson