EN DOKUMENTARSERIE FRA NETFLIX
Da jeg hørte, at jeg skulle lave denne serie,
ringede jeg til min bror og sagde:
"Jeg rejser verden rundt og viser dig
verdens bedste steder at spise."
Han sagde: "Hvad kalder du serien?"
"Lucky Bastard"?
Og jeg sagde: "Kvit dit job." Han var producer.
"Kom og producer serien med mig."
"Vi kalder produktionsselskabet Lucky Bastards."
Så forestil dig min begejstring, da jeg fandt en bar, der hed Lucky Bastard.
Det uheldige er,
at de underviser i linedans.
Er vi klar til musikken?
-Ja! -Sig "Yee-haw"!
Yee-haw!
Lad os rocke og rulle. Kom så.
Fem, seks, syv, otte. Tilbage, to, tre, fire. En dobbelt.
Dobbelt. Enkelt, to, tre, fire. Trin, klap, gå tilbage.
Trin, klap, gå tilbage. Okay, folkens.
Har alle store dansere ikke det fjæs?
Og et par, to, tre, fire, en dobbelt. Dobbelt.
Enkelt, to, fre, fire, et trin…
Du kan se, jeg ikke nyder det, indtil jeg tager over.
…bagvæggen.
Begyndelsen. Tilbage, to, tre, fire.
En dobbelt. Dobbelt.
Enkelt, to, tre, fire. Yee-haw!
Fantastisk, folkens! Godt danset.
Morede I jer?
Alle er for gode, men ingen kan danse som mig.
En glad og sulten mand
Rejser over hav og land
Han prøver at forstå
Kunsten med pasta, svinekød, kylling og lammekød
Han kører til dig
Han flyver til dig
Han synger for dig
Og danser for dig
Han griner med dig
Og græder for dig
Han beder kun om én ting til gengæld
Kan nogen…
Kan nogen give Phil mad?
Giv ham mad nu
Jeg så Robert Altmans film Nashville for første gang i 1975.
Det var min introduktion til dette sted.
Det lignede en verden af musik. Det lignede Amerika.
Det lignede resten af landet, som jeg ikke kendte som én fra New York.
Det er først i 2021, at jeg nåede hertil.
Og nu, da jeg er her, er det en meget anderledes Nashville.
Jeg læste, at der hver dag flytter 100 personer til Nashville for at bo.
Jeg var spændt og tog min familie med.
Jeg blev lidt overvældet over al byudviklingen her.
Stedet eksploderer med byggerier.
Midtbyen forstår jeg ikke helt.
Jeg frygtede ikke at kunne finde byens sjæl.
Jeg indledte min søgen med klassisk syd-morgenmad.
Det her er Loveless Cafe
Vi møder en af mine yndlingsskuespillere.
Hun hedder Patty Heaton.
Du genkender hende måske fra serien Everybody Loves Raymond.
-Phil! -Jeg elsker det. Du er en Nashville-pige.
-Hvornår flyttede du? -For godt et år siden.
-Fordi? -Vi har familie her.
Min ældste søn gik i skole her.
Og min søster er, som du ved, en nonne.
Vi lavede en episode af Raymond om mig med en nonne-søster.
-Vi elskede det. -Klostret er her.
I Nashville. Vi behøvede ikke at blive i L.A.
-Vær, hvor I vil. -Ja.
Det her vil jeg.
-Du godeste. -Det er også min glade dans.
Pimentoost og friturestegt grøn tomat-småkage. Meget lækker.
Og bacon, pølse, pulled pork og friturestegt kylling.
Mangler I noget, så råb. Velbekomme.
Jeg elsker "råb".
-Som derhjemme. -Ja
Men ikke af samme grund.
-Den er rigtig god. -Velkommen til Vi dræbte Patty Heaton.
Det er meget lokkende her. Der er småkager overalt.
Laver de morgenmad, frokost og middag? Og er det et motel?
Jeg vidste ikke, det var et motel.
De laver mad, så du ikke kommer videre.
Du skal ligge ned. Lige der.
-Mad på vej. -Min yndlingsperson.
Ja. Vi har vores berømte landskinke
og hash brown-gryderetten.
-Har I smagt red eye-sovs? -Nej.
Red eye-sovs er landskinkefedt, brun farin og kaffe.
-Kaffe? -Ja.
Lidt af et chok for byfolk.
Ja.
Jeg gør det. Jeg tager et stykke skinke og dypper det i.
Jeg kan godt lide kaffedelen.
Red eye-sovsen er som hårfarve.
Og god for rødderne for gråhårede. Ja.
Hvor begyndte den tradition? Mit gæt er et uheld.
Ja, det tror jeg.
Nogen spildte ved et uheld kaffe på skinken.
-Ja. -Det er da løgn.
En overraskelse mere.
Det er en pulled pork-omelet.
Det er min yndlingsting på hele menuen.
Den har pulled pork, cheddarost, sauterede løg,
foldet sammen med hjemmelavet grillsauce.
Kan du ringe 1-1 og holde fingeren over 2?
Hvis nu?
Jeg glemte at spørge. Hvor sulten er du?
Meget sulten. Så det er godt.
-Genkender du det ansigt? -Undskyld, må jeg…
Det er som min første gang i serien. Hun skreg af begejstring.
-Skat! -Smukke dame!
Er det ikke sødt?
Hej.
Tak, Richie. Mødte du Richie?
Nej.
Monica, har du smagt red eye-sovs?
-Nej. -Sig ikke, hvad der er i.
Ja. Dyp skinke ned i den.
-Den kan bruges på meget. -Såsom roastbeef.
Ja. Hvad kan du smage?
-Det lyder sært… -Okay.
-affe. -Ja!
-Nemlig. -Nej.
-Ja, det er kaffe. -Ja.
Se dig med din følsomme gane.
Jeg arvede at elske morgenmad.
Max elskede sine æg, og de skulle være luftige.
De skulle være næsten rå.
På hans gravsten står der: "Er mine æg luftige?"
-Jeg ved ikke, om du pjatter. -Det passer.
-Nej. -Det gør det.
-Nej. "Er mine æg luftige?" -Og Helens?
Hvad er Helens?
"Jeg hører opera."
Det var hendes svar til ham. Det var forholdet.
-Bad de om det på gravstenene? Eller var… -Nej.
Hvis der er et efterliv, så siger han det.
Himlen er de luftige æg for ham.
Det ønsker vi for ham. Intet gjorde ham gladere.
For Max.
-Vores forældre. -Alle forældre. Vi var her ikke uden dem.
At dømme ud fra morgenmaden
lever Nashvilles sjæl i maden.
Men da jeg gik på gaderne, hørte jeg den også.
Der kom musik ud fra alle døre.
Og musikken var fænomenal.
Baren er Mellow Mushroom,
og bandet er Wild Bill and the Bruisers.
Jeg vil være ærlig. Jeg var ikke en countrymusik-person.
Jeg tror, det var O Brother, Where Art Thou?
fra Coen-brødrene, der fik mig ind i bluegrassmusik
og så countrymusik. Jeg begyndte at forstå det.
Jeg elskede historierne,
og jeg elskede talenterne.
Og en af de bedste af de bedste er Brad Paisley.
Han kan ikke være en mere rar og sød fyr
med tanke på, at han er en superstjerne.
Vi tager til Joyland,
en restaurant med ingredienser fra lokale gårde
til at skabe deres fine fastfood.
Har du ikke været her endnu?
-Nej. Jeg har hørt om den. -Okay. Du er min guide.
Du burde vælge en, der har været her.
Musiksuperstjernen lader mig møde en koksuperstjerne.
-Der er han. -Hej.
Det er den James Beard-prisvindende kok Sean Brock.
Han har skabt vigtige restauranter i hele syden, men Nashville er hans hjem.
Hans tredje restaurant her er en ode til fastfood fra ungdommen.
Alt det, jeg skal prøve, prøver jeg.
I skal prøve alt.
Ja, godt.
-Min favorit. -Det lyder godt.
Mens vi venter på alt, er der milkshakes! Han kender mig vist.
-Ja. -Så er det nu.
-Se. -En minearbejder.
Det er som en lille cigar.
-I guder. -Det tog alle mine kræfter.
Den er utrolig.
De kaldte dem beton.
-Med god grund. -Ja.
-Hold da op. -Jeg vil sige…
-Det er en parade. -Undskyld.
Det er et angreb.
-Det er ikke… -Han undskylder.
Vi laver noget, der er inspireret af en tankstation
i Mississippi, friteret spydkylling.
Du godeste. Den er fantastisk!
-Det er et fint krydderi. -Ja!
Jeg arbejdede med smagsforskere
for at forvandle min grillsauce til pulver.
Er den ikke god?
-Der er en masse smag i den. -Ja.
Kan du lide det lækre, sprøde kød på burgerkanten?
Seans CrustBurger består kun af det.
Se Brad.
Hold da op.
Jeg får upassende tanker, når jeg spiser den.
-Den er fænomenal. -Jeg hører intet, du siger.
Se hans ansigt!
Søger du partnere?
Du har vist fundet én her. Han falder for det.
-Det behøver du ikke. Du forstår det. -Ja.
Den er god på alle niveauer.
-Glem fastfood. -Nej, 100 procent.
Du er ved at blive eller er allerede byens madansigt udadtil.
En af de ting, der lokkede mig til Nashville, var dens sjæl.
-Ja. -Og det er ikke længere kun musik.
Nu er udviklingen, at når alle, der vil starte et kreativt, lille firma,
så støtter byen folk, der udfører et godt og ærligt arbejde og knokler.
Det betyder for én som mig,
at jeg får modet til at åbne en vildt restaurantprojekt.
Du ved, at du får støtten, så du gør det.
Du er en Jedi. Det er du.
Pyt med, om du er massemorder, med det her.
Til at hjælpe med at finde musikbyens rette tone har vi George Gruhns.
Nashville-personligheden George har fikset og solgt alt med strenge siden 1970.
Og hvis du ikke så det, så kan han lide slanger.
Det er en god barnet-med-på-arbejde-dag for Lily og mig.
Vi tjekker Locust, et asiatisk inspireret dumpling-sted,
der er kendt for en lille menu og enorme smage.
-Wow! -Sid der. Jeg sidder her.
Kok Trevor Moran flyttede til Nashville fra København,
hvor han arbejdede i en af mine yndlingsrestauranter, Noma.
-Hej, Lily. -Skål.
Så er vi her.
Her er fine østers til jer.
-Du godeste. -Jeg elsker østers.
Det er østerskrydderier.
I har en frossen mignonette lavet af tang.
Lime og citron og en stærk rødbedesauce.
.Jeg frygter, den er stærk. -Bare læs på.
-Seriøst. Jeg er en baby. -Nej, det er fint.
-Se babyen. -Far!
Det er som et drabssted.
Jeg tog dig med hertil, fordi din mor af og til laver en scene.
-Jeg ville ikke have en scene. -Nej! I guder.
-Den er… -Lad være.
-Vi bruger det. -Gør det ikke
Vi bruger det.
Onkel? Vi bruger det ikke.
En fin, sidste tv-optræden for dig.
Far, den var stor. Jeg forventede det ikke.
Måske kommer denne tunvom ind i hendes mund.
-Når du spiser den… -Hvad gør jeg?
Prøv ikke at spytte den ud denne gang.
Jeg spyttede den ikke ud! Jeg var bare…
-Her, Lily. Åbn din boo-boo. -Jeg slår dig ihjel.
Lad mig forklare.
Hvad? God?
-Okay. Vent. -Den er sej.
Jeg viser, jeg kan spise.
Det er et stærkt træk.
-Wow. Ikke? -Den er utrolig.
Utrolig.
Godt. Klar til det næste?
Lad os gøre det.
-Wow. -Vi elsker en dumpling.
Sikke en fin far/datter-aktivitet.
Det er meget bedre end de fakakta-dukker, jeg købte.
-Nu er bedre. -Lidt bedre? Det er vækst.
Lily er madfanatiker som sin far
og udnytter det på god vis.
Vil du fortælle, hvad Liv a Lil er?
Jeg får restauranter til at samarbejde.
Vi tager et grill-sted og et ramen-sted og bringer dem sammen. Spidsbryst ramen.
Og pengene går til velgørenhed.
Du gør det med din ven Olivia,
der er "Liv" i "Liv a Lil".
Jeg er "Lil".
Åh! Det gik lige op for mig.
Det her kan vi lide.
-Hvordan har I det i dag? -Wow. Bedre nu.
Det er yderlår fra Bear Creek krydret med peberrodsolie og salt.
Frysetørrede kapers her. Varme ris og ristede nori.
Tak.
Det er mig som kok i serien.
Frysetørrede kapers.
Her går det galt.
Jeg satte for meget i til at få en smuk rulle.
Jeg gør det sådan.
-Klar? -Ja.
En, to, tre.
-Noget af det bedste, jeg har spist. -Hvordan gør du?
Det er et sjovt format.
Du får kød af den kvalitet, spiser det råt
og krydrer det, som hvis det steges. Det smager næsten som grillmad.
Sikke en god ret. Du godeste.
Vi er nysgerrige og ser en kakigōri blive tilberedt.
En japansk skrabet is-kreation.
Den her har creme brulé, blåbær og kandiserede pekannødder
med sort te og hindbær ovenpå.
-Til os? -Den er til os.
Du godeste. Overraskende afslutning.
-Tak. -Den er smuk. Tak.
Sikke en fantastisk, original dessert.
Jeg elskede den skrabede is, jeg fik i Hawaii,
men hans cremelag og de smage, han begraver derinde,
og de små ingredienser, du skal finde som en skattejagt…
Det er en meget original og utrolig dessert.
Far, er du glad?
Tak, far.
I Nashville er der fest i alle gaderne.
Af og til også på gaden.
Kører I mig?
Ja, vi gør!
Jeg har dårligt nyt, mine damer.
Jeg er stripperen.
I skal ikke drikke på tom mave.
Så jeg har Five Daughters' donuts, de bedste donuts i Nashville.
Skal vi cykle?
-Hvem trænede i dag? -Mig.
Godt for dig. Samme her. Til dem, der ikke gjorde det… Cykl!
Jeg er den værste Peloton-instruktør.
Vi cykler. Vi har fri bane. Nu kan vi virkelig gøre det.
Cykl!
Hold en pause.
-Tjek hans puls. Vi har to sygeplejersker. -Jeg er okay!
Der er en sygeplejerske her.
-Hun er sygeplejerske. -Sygeplejerske? Min yndlingsperson.
For sygeplejersker!
Sygeplejersker!
Hurtigt billede.
Se på hinanden og grin!
HILSEN FRA NASHVILLE… TRENTON STATE GENFORENING 2021!
Nate Bargatze er en yndlingskomiker. Du har nok set ham på Netflix.
Han voksede op i byen og bor stadig her.
Vi skal spise et sted, hvor Nate aldrig har været:
Maiz de la Vida.
-Hej. -Hej, Phil.
-Du er Julio, ikke? -Jo.
Kok Julio Hernandez opgav sit chefkok-job
for at gøre tortilla-kunsten perfekt.
Vi tog majs-arven med fra Mexico
og bearbejdede den med vulkansten.
På oldtids-manér?
For 6.000 år siden.
Den opskrift i 6.000 år?
Julio har en innovativ menu, som jeg vil elske.
Nate er en anden historie.
Han er lidt kræsen. Jeg vil prøve
at udvide hans horisont lidt i dag.
-Nate, stoler du på mig her? -Ja.
Du behøver ikke stole på mig om andet. Men her…
Jeg tror, vi får alt.
-Jeg snupper bare en Diet Coke. -Diet Coke.
Julio har et venskabeligt forhold til tikibaren ved siden af.
Det er Chopper, hvor du kan få cocktails med din taco.
Der er sågar et show.
Mine øjne!
Tillykke med fødselsdagen.
-Wow. -Hej.
-Okay. -Vi har en halv menu her.
Jeg sagde hele menuen, Julio!
Jeg ville have en restaurant, der hed "Ingen tomater og løg".
Og vi… Vi kan love dig,
at når du er her,
er der ikke tomater eller løg i noget.
Og der er ikke purløg.
Folk hælder det på alt. Det er et løg. De gør det, som var det ikke et løg.
De ødelagde dit liv. Den her redder dit liv. Quesadilla.
Quesadilla.
Alle tiders. Der er champignon i. Jeg ville aldrig spise den.
Men du fortsætter.
Jeg kan lide den.
Se majsen!
Nate! Wow.
Han er talentfuld.
ulio, du er manden.
Den er lækker.
Har I set quesabirria før?
Vores quesabirria er fyldt med amerikansk Wagyu-oksekød
og nixtamal-tortillaer.
-Ned i bouillonen, og dit liv…. -Ja?
-Intet er uforandret. -Dit liv er komplet.
Og der er ingen løg.
Okay.
Den er utrolig.
-Elsker du den? -Ja.
Jeg dykker i. Richard, tag den.
-Okay. -Det er birria-tid.
Hej.
Fantastisk.
Efter én bid er det den bedste birria, jeg nogensinde har smagt.
-Jeg kan spise den hver dag. -Du kommer tilbage hertil.
Det er vist fisken.
-Jeg er ikke til fisketacos. -Og?
-Jeg kan lide den. -Ja!
Der er vist løg på. Jeg er ligeglad.
Jeg fjernede lidt, men jeg er ret vild med den.
Du er min yndlingsperson at spise med, for du er lidt bange,
som mig, for de fleste ting, men du vil gerne prøve.
Nate, alle sammen,
tog en chance. En kærlighedschance
Og vi fandt den.
I dag tager Jackie Gutierrez Jones, en god madskribent i Nashville,
mig med til en institution.
Det er Arnold's Country Kitchen.
Det ser godt ud.
Hvordan går det?
-Godt at være her. -Godt, du kom!
-Hvad hedder du? -Coco.
Coco! Et godt navn.
Hvad vil du have, skat?
Bliv ved med "skat".
-Okay. -Det er sødt.
Der er noget her, der kaldes "kød og tre".
Hvad betyder det? Du får kød
og tre gange tilbehør.
Men jeg følger ikke regler og fik seks kød og 500 tilbehør.
Flødemajs, grønne bønner, majroeblade for at få nævne lidt.
Jeg er lidt nervøs.
Vær ikke det. Du er i gode hænder hos Arnold's.
Den fisk er lækker.
Jeg tager en bid af det lår.
Det er smukt krydret.
Det er majroebladene.
De er vist krydret med lidt svinekød.
Det er faktisk…
Se her.
Hold da op.
Hos Arnold's er svinekød en grøntsag.
I er skøre, men på en god måde.
Jeg ved lidt om dig. Du flyttede hertil fra Miami.
Jeg ville spørge hvorfor.
Det her er en god grund. Én god grund.
Det er to verdener. Der er storbyliv og hyggelig, sydlig gæstfrihed.
Du kan få det her, der er traditionelt i syden,
men du kan også få storby-smagen.
Folk prøver spændende nye ting. De medbringer ting fra deres hjembyer.
Men Nashille bevarer sine rødder.
-Hvad spiser I? -Jeg har spareribs.
Jeg fik sauerkraut og pølse, og ingen laver den sådan.
Vi kører knap 500 kilometer hertil.
-Knap 500 kilometer? -Ja.
-Hvilken by bor I i? -St. Louis.
Så godt er det.
Jeg elsker naboånden.
Du kan tale med folk til venstre, til højre, diagonalt, bag dig.
Det er sødt.
Det sker, når man sidder sammen.
Og den cafeteria-fornemmelse. Vi er tilbage i skolen, folkens.
Men du har ikke fået cafeteriemad som den her.
Den har fået et løft.
Alle elementer
fra folkene bag disken, der er supersøde,
til selve maden.
Hvad spiser I?
Jeg har grøntsagsretten i dag.
Godt for dig.
Så du har kød og tre uden kød.
Jeg har kødfrie mandage.
Er det ikke sødt? Hun har kødfrie mandage.
Skal jeg sige, der er kød i alt tilbehøret?
De dyster uofficielt i Nashville om at have den stærkeste friterede kylling.
Så hvis du er en fan som min søn og jeg,
bør du besøge Prince's Hot Chicken.
Så er vi i kyllingetemplet.
Prince's navngiver efter torturniveauet.
I dag prøver vi at gå fra mild til stærk.
-Tak. -Det var så lidt.
Jeg mødte kongelige.
-Er du frøken André? -Naturligvis!
Phil.
-Hold da op! -Det er min søn, Ben.
Tak, fordi I kom.
André kan man kalde dronningen i Prince's.
Ved hjælp af familiens opskrift
har hun begejstret og svitset smagsløg i de forgangne 40 år.
Hvor stærk kan du lide den?
Jeg går ikke over mild.
Ben, vi kan få problemer.
Men flere kvinder end mænd spiser den stærk.
-Interessant. -Hele tiden.
-Hvorfor? -Vores indre flamme!
Ja.
Du skal nok tilføje en ny smag til mig, og det er "kujon".
Tøsedrengskylling.
Det er allerede en umandig oplevelse.
Phils bestilling er klar.
Kyllingen er klar. Lad ydmygelsen begynde.
-Så er det nu. -Okay.
En mild sandwich.
-Gør vi det sammen? -Ja.
En, to, tre.
Ret stærk.
Næsten som et bistik, ikke? På ydersiden.
Langsomt. Det bygger op.
Bliv ved
Cheerleadere.
Nu er jeg nervøs. Vi går op til mellemstærk.
-Tja… -Ja.
Ja.
Farvel, tunge.
Du har ikke set mange modige gerninger fra din far.
Det er vigtigt for en søn at se,
-at hans far ikke er bange. -Du skal ikke bevise noget.
Det her er for dig, Ben!
Vi er nået til stærk.
Vis nåde!
Det er som at vente på en bombe.
Ja, der opbygges lidt angst.
Ja. Tager du mere?
En mere.
Straf ikke jer selv.
Se mig!
Vi overlevede.
Okay, hun er klar med den ekstra stærke.
Nej, hun er ikke. Er hun?
Åh, nej.
Hvorfor vil Richard dræbe mig?
Duften får mine øjne til at løbe i vand.
EKSTRA STÆRK
Jeg har aldrig fået mad, hvor det var nødvendigt.
Jeg er ikke læge, men er indersiden af munden
ikke lidt mere følsom end fingrene?
-Måske. -Jeg tænker…
"Du er en idiot."
…indeni.
"Du må være dum."
-Klar? -Ja.
At sluge var lidt…
Der er noget på vej.
Skal du ud?
Hvad mener du med "ud"?
Jeg fik lidt på læberne.
Jeg får dem fjernet.
Det er min favorit. Ikke hele tiden.
-Nej. -Men…
Det er min favorit, for i dag beviste jeg, at jeg kunne klare ekstra stærk.
Og vi gjorde det! Hvordan har jeg det nu? Ikke så godt.
Nashville får klassikere til at virke nye.
Det er det, kok Nick Guidry gør i Pelican & Pig,
hvor han skaber magi men en masse træ og ild.
Du godeste. Du mener det alvorligt.
Jeg prøver. I hvert fald når det gælder kød.
Madskribent Delia Jo Ramsey siger, man skal spise her. Jeg gør som befalet.
Jeg kan ligge ned efter den. Og gerne med den.
Ud over trangen til en lur, gjorde vi det så godt?
Hold dig vågen til den næste Nashville-perle.
Velkommen til Rolf and Daughters, hvor der sker lækre ting med pasta.
Det er en favorit for to af mine favoritter.
I to er i kategorien af mennesker, jeg elsker
og ikke ser nok.
I lige måde.
Det her er T Bone Burnett,
der er en af historiens store musikproducere,
og hans kone, Callie Khouri.
Callie skrev filmen Thelma og Louise og skabte serien Nashville.
Det er måske et dumt spørgsmål. Hvorfor Nashville?
Vi har meget familie her.
-Og vi havde serien i seks år. -Ja.
Jeg tænkte, at hvis vi skulle være her,
ville et hjem være godt. Han kan arbejde her.
Er det mig, eller er alle barer fuld af talent?
Feltet er enormt her. Det er forbløffende.
Det er nok den mest omfattende samling af musikere
i verdenshistorien. Lige her og nu.
Nashville er en drikkeby med et musikproblem.
Fantastisk.
-Alt vel? -Det er Phil Krajeck.
Kok og ejer I Rolf.
Det er først kabosha-squash
med nasturtium-pesto.
Det er lady peas med langfinnet loligo,
'nduja og et lille sprødt krydderi med hvidløg og chilipebre.
Phil, du er min yndlings-Phil, inklusive mig selv.
Hvorfor ikke "Phil and Daughters"?
Mit mellemnavn er Rolf.
Jeg har to døtre. Meget bogstaveligt.
Jeg forventede en gammel mand, der ikke laver noget og ejer stedet.
-Men det er dig. -Nyd det.
-Tak. -Tak.
Åh, ja.
-Du godeste, det er godt. -Det er fantastisk.
Jeg så din koncertfilm
O Brother, Where Art Thou? Den var fænomenal.
Jeg blev forelsket i bluegrass via den.
Jeg kendte ikke til den musik.
-Du ændrede mit liv den dag. -Vidunderligt.
Og så folkemusikken i Llewyn Davis.
Og koncertfilmen derfra.
Det band, Lake Street Dive.
De er ikke på filmens soundtrack,
men du fik dem med i koncertfilmen, Hvorfor det?
Jeg har haft det privilegium
at holde døren åben for mange personer,
der ikke kom ind gennem døren.
De fortjener mere opmærksomhed.
-Jeg ringede til dig. -Ja, det husker jeg.
Jeg sagde: "Jeg har aldrig gjort det før,
men siger du til, når de næste gang er i LA?"
"Jeg byder bandet på middag."
Da vi skulle have en kendingsmelodi til Somebody Feed Phil,
gik jeg til dem, og de sagde ja.
-Jeg takker. Det slog mig lige. -Fornøjelsen er min.
Den næste er bucatini med muslinger, chilismør og bottarga-rasp.
Tilbehøret er pasta med matsutakasvampe og and
overhældt med ost.
Det ligner et smukt, snedækket bjerg.
-Det ligner lidt af Italien. -Smukt.
Det ser fint ud.
En interessant ting her er,
at vi begge har fordybet os i borger- og ligeretsbevægelsen.
Jeg vidste intet om Nashvilles vigtige rolle i den.
Nashville var en af de første byer, der desegregerede i USA,
og de valgte Nashville, fordi den er midt i Tennessee.
Folk kom fra vidt omkring for at blive gift, stemme og gøre alt.
Men der var skilte overalt
som "vand til hvide".
De sagde: "Vi kan ikke løse segregation på landsplan,
men lad os løse det i Nashville."
Efter den vellykkede desegregation i Nashville
brugte andre byer på landsplan de samme metoder.
Det er sejt.
-Hvor gamle er dine døtre? -23 og 21.
-Er de interesseret i familiefirmaet? -Nej. Vi fik dem til at miste lysten.
Men Russ & Daughters… Døtrene gjorde det.
Og nu gør børnebørnene og oldebørnene det.
-Utroligt. -Måske skifter de mening.
-Vi får se, -Skal jeg tale med dem?
Ja.
Jeg elsker en hotdog, og der er gode hotdogs i Nashville.
Og kongen er Daddy's Dogs.
-Hej, Phil. -Big Daddy?
Ja.
Hils på Sean Porter.
Det er hans hotdogs, og han er Big Daddy.
Her er vores Music City Dog.
Hvad er der på den?
Cheddarost, bacon, løg og grillsauce.
Gå til den.
Ja, størrelsen betyder noget, ikke?
-Hvad er det? -Det er Big Daddy.
Den har flødeost, syltet agurk, bacon, jalapenos.
-Og vores hemmelige sauce. -"Sauce"?
"Sauce". Du skal have et W med. Tag en bid og meld ud.
-Ja, men flødeost? -Ja!
Smagte den godt? Ja!
-Flødeost på en hotdog! -Lige der.
-Det er gourmetmad. -Ja.
Det er ikke…
-Det er ikke… -Det er ikke typisk gadekød.
Han er med i madprogrammet!
Hoo! Kom så, brownies, kom så! Hoo-hoo!
-Første gang i Nashville? Samme her! -Nej!
-Seriøst? -Ja, seriøst!
-Klør fem! -Ja! Nashville!
Nashville.
Er de med dig, de galninge?
Det eer det sejeste i mit liv.
-Det her? -Ja. Det her.
Du skal ud og leve lidt mere.
Det vil jeg også gerne.
Værsgo, Amanda. Skal vi tage en bid sammen?
Ja. Gør vi det?
-Okay. -Så er det nu.
Amanda!
Phil, den er god.
Det var godt at møde dig.
Jeg mødte lige Phil!
Klassisk.
Daddy's Dogs. Der møder du alle.
Den er god! Køb en.
Brad Paisley og hans kone, Kimberley Williams Paisley,
inviterer os til et unikt sted, der gør gode ting
for byen Nashville.
-Velkommen til The Store. -Det her er Somebody Feed Nashville.
Det er Kims værk. Vi var til Thanksgiving i Santa Barbara.
Vores børn var uartige, og hun sagde: "De skal forstå, at der er sultne folk."
De skal sættes i gang.
Vi tog til Unity Shoppe i Santa Barbara,
der er en fællesskabskøbmand.
Vi elsker konceptet med værdighed,
og at folk kan købe efter behov
frem for at få noget.
Brad sagde: "Det koncept skal til Nashville."
Jeg vidste, vi kunne lide den meget værdige oplevelse,
hvor børn rider på den, mens forældrene køber ind.
Vi åbnede kort efter tornadoerne i byen.
Så havde vi pandemien.
Og vi betjente straks
fem gange så mange som forventet.
Vi måtte skifte til leverancer. I juli leverede vi 1,5 millioner måltider.
Til sidst åbnede butikken igen med det originale koncept.
Vi har mange friske frugter og grøntsager.
Det var meget vigtigt for os,
for mange af dem bor i madørkener.
De har ikke adgang til friske frugter og grøntsager,
og det er billigere at købe fastfood end broccoli eller kiwi.
Men det bedste er, hvis folk ikke er kunder i over et år.
Vi vil hjælpe dem på fødderne igen.
Det er ikke en langtidsløsning.
Folk elsker konceptet, og vi vil se det kopieret
i andre byer end Santa Barbara og LA.
Når det vokser, er der også jobmuligheder.
Det er dem, du vil ansætte.
Dem, der tænker på værdigheden i denne oplevelse for familien.
Og jeg formoder, at de frivillige
også får en masse ud af det.
De oplever deres naboers oplevelser.
-Dem møder de ikke… -Nemlig.
Grænserne udviskes, så vi er et fællesskab.
-Er det den første butik? -Ja.
Lad os gøre den til den første af mange.
-Ja, lad os gøre det. -Vi finder ud af det.
Hvis du vil bidrage til The Store,
så gå til denne hjemmeside
og giv en lille donation.
Hjælp dem. Det gør jeg.
I udfører noget godt, folkens.
Google, videoopkald til Kevin.
VIDEOOPKALD KEVIN
Mazel tov!
-Hej, hvordan går det, Phil? -Godt. Jeg nyder Nashville.
Intet overgår maden og musikken i Nashville.
Og folk er smukke og venlige og søde.
Jeg elsker alle dem, jeg har mødt.
De er meget folkelige i Nashville. Meget folkelige.
Jeg spiser en masse mad. En masse mad med masser af gods i.
Det kaldes "kød og tre" nede sydpå.
-Ved du, hvad det er? -Jeg fik det. Kender du Arnold's?
Nej. Susan, kender du Arnold's?
-Ja da! -Susan er fra Nashville.
Vi taler med hende om lidt.
Før vi taler med Susan, som jeg elsker,
har du så en joke til Max?
Jeg har en joke.
-Det er måske ægte. Jeg er ikke sikker. -Okay.
En fyr gik på The Strip i Las Vegas.
En mand gik op til ham. Han virkede desperat og fortumlet.
Han sagde: "Undskyld mig. Må jeg låne nogle penge?"
"Min kone skal på hospitalet til en nødoperation,
og jeg har ikke nok til at få hende derind."
"Kan du hjælpe? Jeg er desperat."
Han sagde: "Jeg ville gerne, men hvordan ved jeg,
at du ikke bruger dem på at gamble?"
Og fyren sagde: "Jeg har gambling-penge."
Den er god. Den er glimrende.
-Ikke? -God joke.
Nashvilles Brad Paisley!
Jeg beklager, Kevin Men her er kendsgerningerne
Du er desværre ingen Max
-Brad Paisley! -Undskyld, Kev.
Bedre held næste gang.
-Okay. -Kevin, gid du var her med os.
Det er, som da du kom og var her længe.
Meget længere end ventet.
-Jeg har stadig ting der. -Ja, du har ting her.
Lad os se Susan. Henter du Susan?
Ja. Susan!
-Nej! Hvad? -Kom herind!
-Der er hun. -Nu er det et godt program.
Gudskelov.
Susan og jeg er gamle venner.
Er det muligt, at jeg mødte Susan, før Susan mødte Kevin?
Det var 20 minutter, efter jeg mødte Kevin.
-Var det? -Jeg kom med i Everybody Loves Raymond.
Du var fænomenal.
-Du var kultleder. -Tak.
Kan hun spille den rolle igen i din serie?
-Den kører ikke længere. -Undskyld, Phil.
Jeg ser ikke serien. Men den kører ikke længere.
Men hun er med i alle mine serier, ligesom hun er med her.
-Ja! -Når jeg…
Når jeg har en serie, kommer Susan med.
Alt for at komme ud af huset, ikke?
Jeg vil sige noget, før jeg smutter.
I guder. Vi vadede ind i den.
Kevin Nealon.
Jeg vil besøge et sted mere
og møde alle mine smukke venner fra Nashville.
-Hej! -Kram?
Jeg tager imod kram.
Det er Pinewood Social.
Du fik en! Ja.
Vil du more dig i Nashville, så har de bowling.
Men de har også mad.
Hvad siger I til morgenmads-tacos?
De har musik. De har sprut.
En drink skal være stor.
Jeg føler Nashville-ånden.
Hvad mere behøver du i livet?
Rædsomt.
Jeg har ikke bowlet, siden jeg var 12 år ved en børnefødselsdag.
Meget skidt.
-Mine venner. -Alt vel?
Det er godt, I er her.
Her er en historie
om en lille jødedrengs første tur til Nashville.
Jeg siger altid, at jeg lavede denne serie,
fordi jeg ville tage det, jeg vidste om at fortælle en historie i tv,
og bruge det til alt det, jeg elsker i livet.
Og det var familie, venner, mad, rejser og latter.
Men efter min tur til Nashville
skal jeg nok inkludere musik.
Og se, en strike! Jeg fik en strike!
Ingen ser det.
Tak, Nashville. Denne lucky bastard kommer tilbage.
En glad og sulten mand
Rejser over hav og land
Han prøver at forstå
Kunsten med pasta, svinekød, kylling og lammekød
Han kører til dig Han flyver til dig
Han græder for dig Han dør for dig
-Jeg kan ikke huske den. -Det er godt.
Kan nogen Kan nogen give Phil mad?
Vær nu sød.
Smukt.
Ja!
Det er 50.000 dollar, tak.
Ja, jeg skylder dig.
Tekster af: Claus Chistophersen