EN DOKUMENTARSERIE FRA NETFLIX
En glad og sulten mann
Reiser over land og strand
Han søker mer forstand
Om pasta, svin, kylling og lam
Han kjører til deg
Han flyr til deg
Han vil synge for deg
Og danse for deg
Han vil le med deg
Han vil gråte for deg
Men det er én ting han ber deg om
Kom igjen…
Kan noen
Gi mat til Phil?
Noen må gi ham mat
Den store WC Fields ble spurt hva han ønsket på sin gravskrift.
"Alt tatt i betraktning, ville jeg heller vært i Philadelphia."
Jeg kjenner Philadelphia fordi jeg vokste opp i New York
og hadde min første tur til Franklin Institute i femte klasse.
Så møtte jeg en jente som vokste opp utenfor Philadelphia.
Hun virket grei, så jeg giftet meg med henne.
Det er nå 32 år siden.
Jeg har ofte besøkt Monicas familie og denne byen
med særpreg og lokal stolthet.
Broderkjærlighetens by.
Og her skrev man "Alle menn er skapt likeverdige."
Men det jo mer inkluderende enn det.
I dag blomstrer den samme ånden her,
spesielt blant kjøkkensjefene dere skal få møte.
Første stopp er oftest Reading Terminal Market.
Et av verdens beste markeder
med noe av den beste maten man kan finne.
-Hva skal det være? -Litt forskjellig?
Først en saltkringle.
-Ja. Favoritten min. -Den må med.
Jeg tar alltid en vanlig saltkringle,
men i dag fylles de med ting.
Vi henter den om et par minutter.
Jeg tror jeg får mye her.
-Hvem går jeg til? -G først.
Disse? Jeg vil ha en Reuben.
Ja. Hva slags Reuben?
Nydelig. Jeg jobbet i delikatesseforretning i New York.
En delikatessemann.
-Så jeg er veldig kritisk. -Ja.
Du gjør det riktig.
-Kan jeg få smake på kjøttet? -Ja.
-Jeg elsker deg. Takk. -Klart det.
-Du kan ditt fag. -Jepp.
Hvor skal jeg? Hit!
-Dinic's! -Hallo.
Jeg elsker dere. Jeg har gått hit i årevis.
-Du vet hva jeg vil ha. -Stekt svin, antagelig.
-Med alt. -Skal bli.
Hvor er Tia?
Her. Hvordan går det?
-Jeg har hørt mye om deg. -Takk.
-Søtpotetpai-dronningen. -Ja.
Kan du ordne det jeg bare må smake?
-Ok. -Hyggelig.
-I like måte. -Dette er datteren min, Lamirah.
Hele familien?
-Familiebedrift. -Herlig. Herregud.
-Dere lever pai-livet. -Ja!
Ja!
Et sted med kalkunbein. Jeg elsker kalkunbein.
-Phil Rosenthal! -Hallo!
-Hei, Phil. -Hei!
-Hvordan går det? Flott å se deg. -I like måte.
Jeg ville ta med Monica. Det ville være fint
og ta med barndomsvennene Mary-Kate, Linda og Celestine.
Vi møter dem ikke ofte, men her er de.
Vi deler et par ting.
-Du har alt. -Ja. Hvordan går det med dere?
-Bra med alle. -Så bra.
-Kan jeg hjelpe? -Takk.
Hummer, om dere liker det.
Er dere sprø?
-Jeg kan like det. -Og kylling.
-Takk. -Monicas vanlige frokost.
Lager hun dette?
Jeg elsker å lage mat. Det er avslappende.
Som da vi var små, Mon.
Hun hadde leketøysovn og kjøleskap.
Hele leketøyskolleksjonen.
Hun burde ha lært noe.
Liker dere verdens beste saltkringler?
-En til deg? -Takk, Phil.
En med kalkunskinke, egg og ost.
-Herregud. -Hva?
-Nytt! -Jeg smaker.
De hadde ikke det i pausene på Saint Joe's.
Hvem husker deres først møte?
På videregående.
Du møtte henne på videregående, men dere bodde i samme kvartal?
-Ved siden av. -Samme inngang.
Delt trappeinngang.
Vi har et bilde av oss.
Jeg var kanskje to, du kanskje tre.
Alle barna sitter på trappen.
-Kjent hele livet? -Ja.
Dette er Tias berømte søtpotetpai.
Smak. Alle snakker om disse.
-Ok. -Dere må ikke spise alt.
-Takk og lov. -Det er jo umulig.
Jeg setter mindre pris på dere, men…
Jeg prøver alt.
-Jeg har søtpotet her. -Den er så godt.
-Det er fantastisk. -Takk, Phillip.
-Hvordan klarer jeg meg? -Veldig bra.
-Takk. -Dette er så gøy.
Jeg er glad i dere. Fint å se dere.
Takk. Dette var herlig.
Shola Olunloyo er en av Phillys store matpersonligheter.
En nigeriansk kokk og matskribent
som hjelper folk å finne på nye kulinariske konsepter.
En invitasjon til grilling i hans bakgård
betyr nok ikke burgere og pølser.
Her er hagen.
-Kjære vene. -Natur i byen.
Nydelig. Se her. Jeg elsker det.
-Vi skal spise brunsj. -Skal vi?
Først det raske. Dette er blekksprut.
Fin og fersk calamari.
Blekksprut kan få for lite varme.
Det må være en varm ovn.
-Fy fader! -Veldig varmt.
Rundt 370 celsiusgrader.
Ikke vær redd fordi jeg bruker hendene.
Noe krever bruk av fingrene og ikke verktøy.
Mange er varmesky
og vet ikke hvor mye varme som må til.
Varmesky.
Hvis du vil steke med ild, kan du ikke være redd for den.
Det går fort, som du ser.
Det var raskt.
Jeg sprayet ikke noe på grillristene.
Det sitter ikke fast. Så varmen er rett.
-Se på det. -Fy fader! Superraskt.
Så er det klart.
Når det er gjort, litt olivenolje.
-Sjenerøst med olivenolje. -Ja.
Luksus uten generøsitet er ikke luksus.
Det må gjøres fint.
-Et bra ordtak. -Ja visst.
Dette er kapersblader fra Italia.
De fleste spiser kapers, men kjenner ikke bladene. De er nydelige.
Jeg visste ikke om bladene.
Litt blekksprut, señor?
-Ja! -Blekksprut på to minutter.
Ser du hvor saftig den er? Så vidt varmebehandlet, men ferdig.
Ikke seig, for den ikke er stekt for mye.
-Shola, jeg elsker deg alt. -Og kapersbladet.
Ja, kapersbladet er genialt.
I vår versjon av squid game blir man ikke skutt.
Hva er det som foregår?
Jeg lager et raskt bakt egg til deg.
-Det er på gang. -Et bakt egg i tomatsaus?
Sterk tomatsaus, nesten som…
-Som shakshuka. -Nettopp.
Det liker jeg.
-Slik blir det i denne ovnen. -Det går fort.
Sånn.
Jøss. Hvem lærte deg å lage mat?
Jeg jobbet for Fritz Blank.
Hvor?
Deux Cheminées i Philadelphia.
En tysk-nederlandsk kokk fra Pennsylvania.
-Se så fort. -Det tok 15 sekunder!
Ja visst, min venn.
Hadde du lekeovn som liten?
Det hadde vært noe.
Ikke en pizza, bare et raskt og rustikt brød.
Noe å dyppe i tomatsausen.
Så, det var det.
Vi får brød på under…
90 sekunder, kanskje.
Jeg liker pizza og matlaging med vedovn.
Da har vi det.
-Pane! -Bare sånn?
-Ja da. -Fy søren.
Vi vil ha med plommen.
-Ja visst. -Her.
Takk. Skal du ikke ha?
Jo da, Phil.
Absolutt. Se. Dette er det beste.
Litt søl, men…
Fy fader!
Med fersk basilikum.
Vi spiser som griser, men det er fantastisk.
14,95 dollar. Ha en fin dag.
Vel, er ikke det…
Perfekt.
Mens du spiser, skal jeg steke en biff.
Ok.
Han vet det ikke, men jeg har flyttet inn i kjelleren.
-Stekegrad? -Lite stekt.
Bra.
Favorittrestauranten min.
-Gøy å lage mat med ild? -Fantastisk.
-Du også. -Skal vi se her.
Det var det.
Jeg liker å dynke biffen med olivenolje til slutt.
Dette hindrer at kjøttet mister saften.
Når den har hvilt og jeg skjærer, er den saftig og deilig.
Se der.
Derfor har man skjærebrett med renner.
Man kan gjøre sånn.
Folkens!
-Shola… -Det går bra.
Jeg liker Shola.
-Se her. -Litt mer salt.
-Skal jeg? -En biff.
Jeg tror mitt navn står på denne.
For en morgen!
Det var det. Gjør det godt.
En kjær venn er den morsomme og herlige Patton Oswalt.
Han er i Philadelphia nå.
Herregud. Kom hit!
Jeg tar ham med til en av Phillys beste restauranter.
Den havnet nylig på New York Times' liste over USAs 50 beste.
Dette er Laser Wolf.
Eid av min venn, den prisvinnende kjøkkensjefen Michael Solomonov.
Hans sjefskokk her heter Andrew Henshaw.
-Står til? -Å, hallo!
Dere får verdens beste pita.
Dette er… Her ja.
Vi har alle salatimene.
Dette kalles salatim.
Det kalles "salantin"?
-Salatim. -Med M.
Ok. Salatim.
Vi har napakål, en fin bønnesalat med oliven.
Ja.
Rødkål, stekt fennikel med sumak-rødløk.
Baba ghanoush av aubergine. Stekt sopp og bakt sellerirot.
Kan jeg få en rekecocktail?
Bare en rekecocktail.
Vi er kosher.
Nøtter og en rekecocktail holder.
-Velg våpenet ditt. -Takk.
-Takk, min venn. -Se på disse. Takk!
Som små puter.
Hvis jeg sovnet med denne duften…
En lukt for duftlys.
-Fersk pita. -Min parfyme. Her, gjør sånn.
-Gni det sånn. -Litt sånn.
Få med alt.
-Jeg skal smake. -Ja.
Ja. Jeg tror israelsk matlaging
er eksotisk for amerikanere, så man må treffe blink.
Ja, men vet du hva? Det finnes ikke israelsk mat
eller kjøkken.
-En blanding av alt fra området. -Ja.
Er det regionale forskjeller som noen merker
og foretrekker i slik mat?
De har hummuskriger.
Hummuskriger?
-"Den er ikke best, den er best." -Ja?
"Syrisk hummus." "Nei, libanesisk er best."
-Hva er dette? -Det kalles pommes frites.
Virkelig? Pommes frites?
Så en fransk innflytelse i Israel?
-Jeg lærer så mye. -En tahini-ketchup.
Med vår favoritt amba, tahini
og litt Heinz 57.
Der ja.
-Det gjør den unik. -Deres egen.
Herlig å vise Patton mat, for han var Remy i Ratatouille.
Var du allerede kjent med
og glad i firestjerners mat før Ratatouille?
Egentlig ikke. Altså…
Jeg likte et par restauranter, men da jeg begynte å turnere
og reise med andre…
Noen som kan sine restauranter er rockeband.
Jeg ble venner med gutta i Anthrax.
Og de… Scott Ian er tidenes største vinsnobb.
-Han kan alt om vin. -Han i Anthrax?
Ja. Jeg spiste med ham, og han sa:
"Nebbioloen går ikke til kalv. Jeg sender den ut."
Og han har rett.
Så går han på scenen og…
Ja. Han kan det, så…
Når jeg reiser, vil jeg kose meg.
Jeg vil ha et artig eventyr.
-Samme her. -De introduserte meg til dette med:
"Skal du spise ute, gjør det skikkelig." Det tok litt tid.
-Se hvem det er. -Hvordan går det?
Dere husker kanskje min venn Michael Solomonov fra Tel Aviv.
-Lenge siden. -For lenge.
Fint å ha deg i vår vakre by.
-Sett deg. -Ja, jeg blir. Greit?
-Andrew, hva har vi? -Hel havabbor
med tomat, ingefær og karve. Masse godsaker.
-Jøss. -Og her borte,
alt fra grillen. Lam- og okse-koobideh.
Rødbeter som er saltbakt, røkt, glasert og grillet.
Så kylling-shishlak med guava, løk og hvitløk.
Karamellisert løk og tahini.
Se på Phil. Så lykkelig nå.
Tusen takk.
To av mine yndlingsmennesker og verdens beste mat.
En eksotisk symfoni, men vi går til pommes frites.
Problemet er at de er så gode.
Jeg pleier å…
-Jeg gjør sånn. -Se på ham!
-Hva? -Et kokketriks.
Ja, nettopp. Dette er min greie.
-Hva betyr "jawn"? -Hva som helst. En greie.
-Hva som helst. -Jawn?
Jawn. "Send meg jawnen" som "send meg pitaen."
Jeg bare…
Hvor gammel må man være for å si det?
Når man vil. Kunstnerisk frihet.
Enkelte ting kan man ikke si om man er over 50.
Er man over 50 og sier "det er løst fett",
høres det ikke riktig ut.
Jeg ser folk på Twitter gjøre det. Bare dropp det.
Er man over 50 og det er løst, gå til lege.
Går du på do og det er løst, gå til gastroenterolog.
Ja.
Monica og jeg elsker kunst.
Jeg ville vise et sted hun aldri hadde vært, selv om hun er herfra.
Philadelphias magiske hage.
Tenk at jeg aldri har hørt om det.
-Og du er fra Philadelphia? -Ja, sant?
-Hei! Allison? -Velkommen!
-Phil. -Velkommen.
Takk. Monica, min magiske kone.
For et vakkert sted.
-Denne veien? -Ja, inn her.
Riktig tema for programmet. Tallerkener.
-Ja. Mye serveringsutstyr her. -Flasker.
Jøss. Se så nydelig.
-Ja. -Det er så fint.
Rundt 280 kvadratmeter med mosaikkarbeid.
Alt skapt av Isaiah Zagar.
Han begynte her i 1991.
Han har jobbet med det i 30 år. Det er ganske kult.
Tok han seg tid til noe annet, eller var han besatt?
Han spiser, sover og puster mosaikk.
Så vakkert.
-Små barn elsker det nok. -Ja.
Tenk hva barna gjør når de kommer hjem.
-Jeg vet det! -"Farvel til denne tallerkenen!"
Mamma: "Hvor er sminkeposen?" "Jeg sementerte den i hagen."
Vi ville møte kunstneren fra den magiske hagen, Isaiah Zagar.
Jeg spurte om hans favorittsted. Det var South Philly Barbacoa.
Vi så din vakre kreasjon i går.
-Philadelphias magiske hage? -Nettopp.
Jeg kjenner det stedet.
Vårt første besøk.
Jeg er fra like utenfor byen og har aldri vært der.
Helt sprøtt.
Tidligere Philadelphias best bevarte hemmelighet, men ikke nå.
For en arv du har etterlatt byen.
Ikke ennå.
Jeg vil bli værende.
Eieren av South Philly Barbacoa heter Cristina Martinez.
Hun er fra Mexico og gikk fra å selge mat fra sin leilighet
til å eie en av byens mest populære restauranter.
Cristina, vi leste om deg.
Da du lagde mat i leiligheten og tok imot bestillinger,
var det da du traff Isaiah?
-Tidligere. -Hva skjedde før?
Hun leverte mat til arbeidere i atelieret mitt.
Jeg syntes det var en fantastisk kvinne.
Så var hun borte fra meg i ti år.
Over ti år.
Så sto jeg utenfor den magiske hagen.
Og en kvinne hopper av sykkelen,
klemmer og kysser meg og sier at det går bra.
"Hvem pokker var det?"
Kvinner kysser deg vel hele tiden?
Ikke hele tiden. Gjerne mer.
Du får kanskje et i dag, om du er heldig.
-Monica, er det ikke godt? -Herlig.
-Smaken av kraften er så god. -Nam!
Christina møtte ektemannen og medeier Ben Miller
da de jobbet i et annet kjøkken. Så viste det seg at hun var papirløs.
Eieren sparket henne, men hun ble bare mer bestemt
på å gjøre ting selv, men også kjempe for papirløses rettigheter.
Mot kan legges til hennes åpenbare talenter.
Denne er visst sterk. Skal jeg prøve?
Så god.
Jeg får gratis mat for alltid.
-Her? -For alltid, ja.
-Derfor blir man kunstner. -Og hun er yngre enn meg.
For alltid betyr for alltid.
-Hvordan går det, Isaiah? -Det skal jeg si. Fenomenalt.
-Bra? -Vi elsker det.
Jeg elsker det. Nydelig.
Du imponerer veldig.
Og reisen din. For meg er du USA.
Det er grunnen til at USA er strålende.
-Bravo! -Ja. Det mener jeg virkelig.
Begge to. Du også, Isaiah.
Dere nærer sjelen,
og jeg er stolt over å få være her med dere.
Jeg ville bare si det.
-Takk. -Tusen takk.
Tusen takk. Vi er begge sterke kunstnere.
-Jeg trenger undertekster. -Kos dere. Jeg må gå.
-Takk. Så søt. -Herregud.
Herlig?
Det var en glede å møte deg.
-Du er annerledes enn ventet. -Hva ventet du?
Ingenting. Jeg så ikke TV-serien.
-Gi ham et kyss. -Å, herregud.
Takk.
Hun er mye å takle.
Ha det, Isaiah.
Vi skal til Wissahickon Valley Park med min venn Michael Solomonov.
Vi gjør dette.
-Hvordan går det? -Rir du?
Jeg bare… Nei.
-Er du klar? -Ja. Nå skjer det.
-En episode av "jøder på hesteryggen". -Ja.
-Se her. Hva heter hun? -Bridget.
Bridget. Er Bridget til meg?
Hun er til deg.
Hei, Bridget.
For en søtnos.
Først en hjelm som passer hodet.
Litt liten.
Der ja. Nå snakker vi.
Så får vi deg opp.
Fint med trapp til en hest.
Noen, som cowboyer, trenger ikke trappen.
-Vi er ikke cowboyer. -Det stemmer.
-Opp og sving høyre bein over. -Opp og sving.
Du stiger fint.
Jeg frykter avstigningen.
God morgen. Jeg sitter på en hest.
Hesten Bridget var herlig.
Disse to virker som de søteste, mildeste…
Forsiktig, vennen. Hvor skal du?
-Bridget! -Ikke blid.
Kom an. Her ja.
-Hun går dit hun vil. -Hvor vil du, vennen?
Vet dere hvor hun ville?
DALESSANDRO'S BIFF, ØL, SANDWICHER
Nydelig, Bridget.
Veldig bra.
Dette er favoritthesten min.
Hun tok meg med til Dalessandro's. Litt av en hest?
Eller hva?
GPS-en i bilen er ikke like bra.
Der har vi det.
Tynt skåret oksekjøtt med ost og valgfritt tilbehør
på en lang, myk bagett.
Verdensberømt Philly cheesesteak.
-Først klassikeren. -Det ser godt ut.
Ja.
-Ta på litt mer. -Vil du ha litt?
Skal vi se.
Når du drar til Philly, må du kjøpe en?
Naturligvis. Ja!
Brødet er også godt. Lettere enn luft.
Så mykt, så deilig.
Det er mange gode i byen. Vi kan dette, men…
Ingen er bedre.
Alle har sin egen greie, og denne er så annerledes
enn de man får i sentrum.
-God. -Ja.
Vil du smake?
Herregud.
-Hun kaster opp på deg. -Ja.
-En sjekk. -Hun var på vei.
Jeg tror løken får hestene til å løpe.
Vi må haike tilbake til parken.
Kjøttet er entrecôte.
Herlig, entrecôte.
Alle ingrediensene er gode.
Selv industriosten smaker godt.
Ikke lett å få til.
Det er løst fett.
-Løst fett! -Jeg sa det i sammenheng.
Philly har ikke bare ett smørbrød.
De lager en prisvinnende cheesesteak,
men spesialiteten ved et favorittsted ligger i navnet.
En klassisk institusjon i Philadelphia.
John's Roast Pork. Hit har jeg gått i mange år.
Som hjelp har jeg min gamle venn
Stephen Nathan, medforfatter på Alle elsker Raymond.
Som ung spilte han i filmversjonen av musikalen 1776,
med handling fra Philadelphia under revolusjonen.
Han er tilbake!
Herregud!
-Et smørbrød eller to. -Herregud.
Greit. Er det nok?
-Jeg tar stekt svin først. -Samme her.
Vi kan dele den.
Jeg tror ikke vi skal det. Dette er mann mot kjøtt.
Du starter på toppen.
Jeg spiser den som en maiskolbe.
Du er mer dyrisk enn jeg er.
-Jeg fortsetter. Hva er det med meg? -Helt nydelig.
Det blir faktisk bedre jo mer man spiser.
Vi har et stopp til på smørbrødstien.
Det du kjenner som sub eller hero, kalles en hoagie her.
Joe Baddia eier byens beste pizzasted.
I dag skal vi til hans eksklusive hoagie omakase-rom.
Omakase betyr "kokkens valg" på japansk.
Det er nok første gang det brukes om hoagier.
Først en med ristede grønnsaker
med Phillys favorittost provolone.
Dette er nydelig.
Jeg prøver ikke å gjenoppfinne noe.
Når jeg bruker god ost og god jomfruolje,
skal det følge tradisjonen, men jeg gjør det til mitt.
-Er det tunfisk? -Ja.
-Fy fader! -Du har rett.
Dette er italiensk tunfisk
og røkte sardiner fra Bar Harbor i Maine.
Herregud.
Hoagie med tunfisk. Ja da!
Den er utrolig.
Og til slutt røkt skinke.
Smørbrød, jeg elsker deg.
I dag skal jeg på en pastabar
i en 125 år gammel bygning
som tidligere var et pølseutsalg.
Drevet av min venn Marc Vetri, anerkjent kjøkkensjef fra Philadelphia
og medeier i flere av byens mest anerkjente restauranter.
-Hvordan går det? Jeg skal spise mye. -Kos deg.
Jeg er så fornøyd.
Da er jeg også det. Godt å se deg!
Jeg møter en som er nær og kjær for oss begge, Liz Scott.
Vi forteller mer om Liz om litt.
Nå lever vi det gode liv. Hallo.
-Du er på Fiorella. -Alt vel?
En forhåndsvisning.
-Hei. -Blekksprut og bønner.
-Nam.
-Liker du det? -Ja, virkelig.
Carpaccio av squash.
-Det var pent! -Jeg elsker det.
Chorizo på toppen, noen frø.
-Det er nydelig. -Takk.
Jeg liker mange forretter med mye grønnsaker og variasjon.
Mange mindre elementer. Man kommer langt med lite.
Nå til hvordan vi kjenner hverandre.
-Nettopp. -Og jeg vil at folk skal høre
om den strålende organisasjonen du og familien stiftet.
Du var den første kokken som hoppet på?
-Ja. -Alex' limonade.
Alex begynte før hun var fire år.
Hun var fire og hadde kreft.
Hun solgte limonade til inntekt for en kreftkur for andre barn.
Da hun døde som åtteåring, hadde hun samlet inn en million dollar
fra andre som engasjerte seg.
Så traff vi Marc i 2005.
Han og forretningspartneren Jeff ville delta.
-Vi startet lokalt. -Det var Philly.
Og hvor mye har dette samlet inn mot barnekreft?
-Rundt 15 millioner. -Utrolig.
Lokalsamfunnet er herlig.
Landets beste matarrangement.
På grunn av folk som Marc og venner
og måten lokalsamfunnet samles.
De yter virkelig sitt beste. Folk gir alt.
-Til Alex. -Til Alex.
Ja visst.
-Jeg er med. -Til Alex.
Til Alex.
Apropos å yte sitt beste…
-Hei! -Rigatoni med pølseragu.
Den opprinnelige pølseoppskriften herfra.
Se på dette, folkens.
Dypp den. Veldig…
Jeg tar litt mer enn vanlig.
-Dette vil du smake. -Ja.
Jeg visste at det var fantastisk.
-Hummerfylt conchiglie. -Hva?
Skjell med hummer.
Nå blir det råflott.
Ikke så råflott.
Det er hummer.
Marc!
Jeg har aldri smakt noe slikt.
Jeg har ikke spist. La meg få.
Så grovt.
Du tilbød meg ikke noe.
Kokken spiser av maten ved bordet.
Har du sett slikt? Jeg kommer aldri igjen.
-Her er Matt, kjøkkensjefen. -Jeg vet hva dette er!
-Det er… -Jeg vet ikke. Si det.
Goat! Den beste gjennom alle tider. Og det er geit.
Vi vinner igjen!
-Ikke på menyen. -Vi er unike.
Men jeg husket at du var så glad i det.
-Stående applaus. -Vi laget det til deg.
-Skjærer du en bit til henne? -Du kan rive det av.
Bakt i vedovn. Det er helt spektakulært.
-På polenta, ikke sant? -Ja.
-Se der. Jeg vil ha den delen. -Fersk polenta.
Se her.
Marc, jeg kunne kysset deg. Se her.
-Måtte den fraktes? -Laget på Vetri og varmet her.
-Å? -Vi har ikke vedovn.
Vi har en røykgrill.
Jøss.
Det beste, eller hva?
Du må smake, Joe. Han ser på…
-Jeg nekter. -Jeg tar det.
Du må med.
-Du må med. -Nei, nei.
-Hvorfor? Er du mett? -Finito.
-Sikker? -Ja.
Redd for geit?
Marc Vetris yndlingspizza er rundt hjørnet.
Det er Angelo's, så jeg stikker innom.
-Henting? -Ja.
-Hvilket navn? -Phil Rosenthal.
Ikke ferdig.
Brian W!
Du er utroperen.
Vincenzo.
-Vincenzo, Phil her. -Hei, Phil.
Brian S!
Brian S? Michael W? Jeg hørte et annet navn. Gjorde du?
-Phil R! -Det er meg!
Ja, gå inn.
-Sarah P! -Sarah P!
-Sager I! -Sager I!
Kom igjen!
Brian W!
-Kan jeg sitte her? -Ja visst.
Takk, kompis.
-Venter dere? -Ja, vi har ventet.
-Ta en bit. -Mener du det?
Ja.
-Hva heter du? -Joe.
-Phil her. -Hyggelig.
I like måte. Liker du pepperoni eller pølse?
-Gjerne pepperoni. -Slå til.
-Takk. -Og vennen din?
Owen.
Owen, vil du ha et stykke?
-Ja. -Kjør på.
Takk.
Vi får smake. Klare?
Jeg har begynt.
Ganske god.
-Hva heter du? -Isaiah.
-Ja, sir.
Kom her.
Liker du pizza?
-Ja, sir. -Du er jo her.
Du fikk ikke. Kom. Liker du pølsepizza?
-Hva heter du? -Lauren.
-Jack. -Kom igjen.
Takk.
Jocelyn, liker du pølse?
Ja visst. Takk.
-Jeg elsker all pizza. -Så kom.
-Liker du den? -Ja, sir.
-Ta. Og navnet? -Tom.
-Hei. Phil her. -En glede.
-Gleden er min. Kos deg. -Takk.
Hvordan er den, Phil?
Fantastisk, Vincenzo.
Bra.
Et bra Philly-ord?
Hva sier man når noe er veldig bra i Philly?
"Min jawn."
Delicioso!
Greit. Delicioso er bra.
Philadelphia!
I dag får jeg en omvisning i gamlebyen
og på viktige historiske steder med en ekspert.
Dette er Gavin Shurn.
-Hei, Gavin. -Hei.
-Står til? -Bra. Og du?
-Fin trøye. -Takk.
-Phillies. -Favorittlaget mitt.
-Er det? -Ja.
-Jeg liker at det står Phil. -Ja.
Jeg har sett dette bygget før.
-Ja, det er Independence Hall. -Ja.
Uavhengighetserklæringen ble fullført og signert her.
Din favorittdel i erklæringen?
Det er nok begynnelsen.
-Det høres så mektig ut. -Det gjør det.
Vi har fått nok og vil bli et eget land.
Vet du hva jeg liker? Det har jeg sagt før.
At vi har enkelte rettigheter: Liv, ingenting uten det.
Så frihet…
Og det aller beste:
-Jakten på lykke. -Ja.
Eller hva?
-Hva mer kan vi se? -Frihetsklokken.
Den vil jeg se.
Bare klokken fører millioner til Philadelphia hvert år.
Det er kult å se selv.
Det er noe å lære av sprekken.
Derfra fører Gavin meg ned gaten for å se graven
til en av hans helter.
Se, Ben Franklins grav.
"1790, Benjamin og Deborah Franklin."
Jøss!
Det er vanskelig å forestille seg at Ben Franklin var der.
-Der. Utrolig, ikke sant? -Ja.
Hva betaler man en ungdomsskoleelev
som gir en omvisning i Philadelphia?
Dette virker passende.
Franklin-fontenen.
Banansplitt til min baby
En klassisk 1904.
-Er dette jakten på lykke? -Ja.
I fjor kåret Jeff Gordinier fra Montreal-episoden
Kalaya til den beste nye restauranten i USA.
I dag skal jeg tilbake med ham
og en av redaktørene fra Esquire,
Kevin Sintumuang.
Dere skal få møte en av byens, om ikke verdens, store,
nemlig kjøkkensjef Nok Suntaranon.
Hvordan var det å lese at dere var USAs beste restaurant?
Det var uventet.
Og da artikkelen kom ut,
reddet det vårt liv og restaurant.
At det hadde innvirkning er utrolig gledelig.
-Enormt. -Det betyr så mye.
-Så flott. -Se her.
Jeg er glad på dine vegne, for du vil bli overveldet nå.
Dette er små munnfuller.
Hva er det?
Fugledumplings.
Fugle… Ja, se.
Herregud, så søtt!
Utrolig?
Se.
Se på arbeidet med dette.
En person tar hver dumpling
og former sidene så det ser ut som fuglefjær.
Så lages en liten hals
og et lite nebb av en liten bit rød paprika.
Små frø blir til øyne.
Arbeidskrevende greier.
Herregud.
Ikke Gud, Phil, det er meg.
Jeg laget dette. Ikke Gud.
Jeg fortjener æren.
Kanskje du er Gud.
Utrolig søtt.
-Har du spist slike dumplings? -Nei.
Det føles som om jeg er i et palass
der jeg serveres kongens favoritter.
Kundene mine fortjener det. De fortjener dette i Philly.
Verdt en tur til Philadelphia? Ja.
Ja.
Klar?
-Jeg er klar. Hva er hva? -Ja.
Dette er massaman-karri.
Det er lilla søtpotet der.
-Ja. -Du liker lilla og blått?
-Jeg elsker farger. -Jeg også.
Denne karrien er en av min mors signaturretter.
-Vanskelig å lage. -Veldig god.
God, ikke sant?
Man vet at restauranten er enestående når dette er suppen.
Har du kanskje en dramatisk rett?
Ikke egentlig.
Jøssenavn.
Dette er tom yum.
-Du fleiper. -Som ingen annen tom yum.
Nei. De pleier ikke å være med.
Ja, nettopp.
La meg servere. I buljongen er det mange urter,
sopp og barramundi.
Jøss.
Du store.
Den er best.
En fantastisk suppe.
-Kan jeg sette det her? -Gjør hva du vil.
Det er ristet oksekarri.
-Denne er råsterk? -Ja.
-Spiste du den sist? -Ja, en favoritt.
Hun holdt ikke igjen.
Dette er langt der oppe.
-Blant de sterkeste rettene. -Kompleks.
Ja visst.
Kjenner du det?
Jeg må gjøre sånn, fordi jeg ikke vil vise…
at hjernen kommer ut av nesa.
Hei, Google.
Ring Raymond.
Der er han! Å, herregud.
Hallo!
Er det mulig at du blir enda kjekkere?
Ja, for jeg startet veldig lavt.
Jeg er i Philadelphia. Se på meg.
Og hva er godt i Philadelphia? Myk saltkringle.
-Hva med cheesesteak? -Jeg spiste min kroppsvekt av det.
Det var utrolig.
-Se hva jeg har. -Er det ikke fint?
Se, folkens.
Det er min far og Phils far på settet til Alle elsker Raymond.
Gi dem noen av din fars herlige sitater om livet.
Jeg vet ikke om de kan gjentas.
Da folk hadde telefonsvarere,
fant han ut hvordan han kunne spille av min.
Han ringte den, og…
Da fikk han mine beskjeder. Og han lyttet.
Så la han igjen en beskjed:
"Hei, Anna,
venninna di, Linda, var hos legen. Hun vil at du skal ringe."
Morsomt for ham.
Litt morsomt.
Jeg syntes også det. Kona syntes ikke det.
"Det er som å lese posten vår."
Jeg sa til ham: "Det er morsomt, du bare tuller…"
Han sier: "Ja, greit."
Så fant han ut at han via sin telefon kunne …
Og endre vår utgående beskjed.
Så da kona og jeg var ute
og hun ringte for å sjekke beskjedene,
hørte hun ikke min stemme,
men min far som sa:
"Ray og Anna er ikke her, legg igjen beskjed."
"Hvis du vil nå meg, Al Romano, er nummeret 268-20…"
Kona begynte å gråte.
Så sint.
Raymond, vi pleier å fortelle Max en vits.
Har du tenkt på det?
Jeg har en vits som ikke bare er for Max,
men om jeg ikke husker feil,
-tror jeg den kom fra Max. -Flott.
Mr. Greenberg våkner på akuttmottaket.
Legen sier: "Mr. Greenberg, du har vært i en bilulykke."
Det positive er at du klarte deg.
"Det negative er at vi ikke kunne redde…"
Jeg gjør det litt penere… "Dine nedre deler."
"De kunne ikke reddes. Men…
det er flere gode nyheter. Vi kan rekonstruere."
"Du vil motta 9000 dollar fra forsikringsselskapet."
"Det kommer godt med, for det koster 1000 dollar per tomme."
Ja.
Han sier: "Du kan du bruke alle 9000."
"Du burde ta det med kona."
"Ingen hast."
"Eller kanskje du vil bruke 4000 eller 5000."
"En annen samtale."
"Snakk om det, kom tilbake når du er klar."
En uke senere kommer han tilbake til legen.
Legen sier: "Mr. Greenberg,
godt å se deg. Snakket du med kona?"
"Det gjorde jeg." Legen: "Hva ble det til?"
Han svarer: "Benkeplater i granitt."
-Greit. -Takk, Raymond.
-Prikken over I-en. -Vi ses.
-Strålende. -Ha det.
Turen avsluttes med stil
og et festmåltid på en av USAs beste restauranter:
Michael Solomonovs utrolige Zahav.
Alle er her. Christina og mannen Ben,
Marc, Jeff, Kevin, Nok, Shola,
Joe Baddia, til og med Monica og familie.
Søsteren Jen og broren Steve.
En herlig gruppe.
Hei. Velkommen.
En skål for de vakre menneskene jeg har møtt på turen.
-Tusen takk. -Noen av mine favorittkokker.
-Skål. -Skål for alle der nede.
Skål, alle sammen.
Michael Solomonov, om dere ikke visste det.
-Hei. Hvordan går det? -Hei.
Jøss, for et avslappet bord.
-Er det ikke fint? -Kan vi få flere VIP-er?
Teamet er ikke redde nok.
-De burde ikke være redde. -Flott å ha dere her.
Ingen er mer takknemlige enn andre kokker.
Dette er det beste.
-Men Monica er streng. -Ja, veldig.
Takk for at dere kom. Bete'avon eller bon appétit.
Vi har varm laffa. Bare riv den opp.
Rull opp ermet.
-Mitt første album. -Varm laffa.
Jeff har det tatovert på halsen. Har han vist det?
Michael, hva kalte du å gni opp hummusen?
Du gnir den. Om du på hebraisk spør
om vi skal spise hummus, vil du si:
"Vil du gni hummus med meg?"
-Du er proff. -Ja.
Så gni hummusen.
Vi har dobbeltstekt aubergine hos Nok.
Oksekjøtt med tahini og hummus-tahini.
Kos dere.
Da jeg åpnet restauranten, var støtten fra lokalsamfunnet,
fra Mike og alle, fantastisk.
Ja, vi er…
Naboer.
Hun kommer bort klokken sju og spør etter meg.
-Ja? -"Jeg har litt mat til deg."
Så får vi 18 ting. "Herregud."
Herregud. Det er lokalsamfunn.
Virkelig et lokalsamfunn.
Grillet aubergine med zhug, en jemenittisk chilipasta.
-Og øverst… -Stryker du den?
Ja. Vi skal…
Hvor fikk du den lille greia?
Vet du hva? Jeg tar alles klesvask.
Og vi brenner litt hvitløk,
ingefær og kardemomme.
Du er en underholder, Michael.
Legg igjen buksa. Jeg tar det.
Jeg må kanskje.
Phil, jeg trenger din hjelp med siste rett.
Han fryktet det gikk for bra, så han trenger min hjelp.
Å, Philip.
-Greit? -Ja.
Da serverer vi.
Mine damer og herrer, la meg presentere
en av mine yndlingsretter i verden.
Hans lammeskulder med melasse.
-Bravo. -Og granateple.
Kjære vene.
Med den forelsket jeg meg i Michael.
Greit for meg.
Og med den gjør man sånn.
Jeg hugger inn.
Dette er godt.
-Danser du? -Så godt.
Monica.
-Kom an. -Jøss.
Lokalsamfunnet er avgjørende i Philadelphia.
For meg betyr det familie.
Gamle og nye venner. Og venner er jo familien man velger.
Og noen ganger rir.
Så, WC Fields, spar gravsteinen din.
Jeg vil heller være i Philly enn mange andre steder.
Én ting er sikkert, jeg spiser godt her.
Gjennom alle episodene
har jeg nok spist mer denne uken i Philadelphia
enn i noen annen by i verden.
Michael!
Tusen takk.
Dette betyr alt for meg.
Glad i dere. Jeg elsker denne byen. Virkelig.
-Jeg elsker byen *** så høyt. -Ikke bann!
Beklager.
Det er Philly. Vi er ekte.
Tekst: Helge Haaland