A NETFLIX DOKUMENTUMFILM-SOROZATA
Egy éhes és vidám fazon
Utazgat vízen, szárazon
Szeretné s próbálja megfejteni
Tészta, sertés Csirke, bárány mitől isteni
Elmegy hozzád
Repül hozzád
Énekel neked
Táncol neked
Együtt nevettek
Együtt sírtok
Cserébe csak egyet kér
Valaki etesse, valaki...
Valaki...
Valaki etesse meg Philt!
Valaki etesse, de gyorsan!
PHILADELPHIA
Amikor a nagy WC Fieldstől megkérdezték, mi legyen a sírfelirata,
azt mondta: „Mindent egybevetve, inkább lennék Philadelphiában.”
Ismerem Philadelphiát, mert New Yorkban nőttem fel,
és az első osztálykirándulásra ötödikben a Franklin Intézetbe mentünk.
Aztán megismerkedtem egy lánnyal, aki Philadelphia mellett nőtt fel,
és elég jó fejnek tűnt, ezért feleségül vettem.
Ez 32 éve történt.
Azóta gyakran járok látogatóba Monica családjához Philadelphiába,
a városba, amelynek szellemiségét a polgári büszkeség jellemzi.
A Testvéri Szeretet Városának is hívják.
Itt írták le, hogy „minden ember egyenlőként teremtetett.”
Persze sok minden mást is beleírtak.
Ez a szellem ma is él és virul Philadelphiában,
különösen a séfek közösségében, akikkel találkozni fogunk.
Az első állomásom általában a Reading Terminal Piac.
A világ egyik legnagyszerűbb piaca,
ahol kiváló élelmiszerek kaphatók.
- Mit parancsol? - Összeállítana egy kóstolót?
Elsőnek perecet.
- Igen. A kedvencem. - A legjobb.
Mindig sima perecet kérek,
de ma megkóstolom a töltöttet.
- Pár perc múlva érte jövünk. - Igen?
Mert van itt még sok minden.
- Kihez beszéljek? - G-hez!
Hozzájuk beszéljek? Tudod, hogy Reubent akarok, ugye?
Milyen Reubent?
- Szép. - Egy New York-i csemegeboltban dolgoztam.
- Csemegeboltos vagyok. - Csemegeboltos?
- Kőkeményen kritikus leszek. - Igen?
Jól csinálod.
- Megkóstolhatom azt a húst? - Igen.
- Szeretlek. Köszönöm. - Szívesen.
- A mesterei vagytok. - Igen.
Oké. Hová menjek? Erre!
- A Dinic's! - Helló!
Szeretlek titeket. Évek óta ide járok.
Tudod, mit kérek.
- Gondolom, sertéssültet. - Mindennel.
Azonnal kapod.
Hol van Tia?
Itt. Üdv, hogy van?
- Sokat hallottam magáról. - Köszönöm.
- Az édesburgonyás pite királynője. - Igen.
Összeállítana nekem egy kóstolót azokból, amiket meg kell kóstolni?
- Oké. - Örvendek.
- A lányom, Lamirah.
Az egész család?
- Családi vállalkozás. - Imádom. Istenem!
- Pitével szép az élet! - Igen!
Igen!
Van egy pulykacombos hely. Imádom a pulykacombot.
- Phil Rosenthal! - Helló!
- Szia, Phil! - Sziasztok!
- Hogy vagy? Úgy örülök! - Én is örülök.
Szerettem volna magammal hozni Monicát, és gondoltam, jó lenne
idehívni a gyerekkori barátait, Mary-Kate-t, Lindát és Celestine-t.
Nem látjuk őket túl gyakran, de most itt vannak.
Mindenki kóstolhat mindenből.
- Sok mindent hoztál. - Igen. Hogy vagytok?
- Mindenki jól van. - Nagyon jó!
- Segíthetek? - Kérem.
Homár, ha szeretitek.
Megőrültetek?
- Azt hiszem, szeretem. - Egy kis csirke.
- Köszönöm. - Monica szokásos reggelije.
Ilyet készít reggelire?
Imádok főzni. Megnyugtat.
Mint gyerekkorunkban, Mon.
Volt Easy-Bake játéksütője és játékhűtője.
A teljes Suzy Homemaker játékkonyhája megvolt.
Azt hinné az ember, abból tanulni is lehet.
Megkóstoljátok a világ legjobb perecét?
- Kérsz egy perecet? - Kösz.
Pulykasonkás, tojásos és sajtos perec.
- Istenem! - Mi van?
- Nem kóstoltam. - Megkóstolom.
A Saint Joe's gimi büféjében nem adtak ilyet.
Ki emlékszik az első találkozásotokra?
Osztályterem a gimiben.
Vele a gimiben ismerkedtetek meg, de ti ketten
egy házban laktatok?
- Szomszédok voltunk. - Igen?
Közös volt a veranda.
- Közös veranda. - Igen.
Van egy fotó.
Úgy két éves lehetek, te meg három.
A verandán ülünk mi, gyerekek.
- Születésetek óta ismeritek egymást? - Igen.
Tia híres édesburgonyás pitéje.
Meg kell kóstolnotok. Mindenki áradozik róla.
- Oké. - Nem muszáj mindent megennetek.
- Hála az égnek. - Lehetetlen lenne.
Csalódás lesz, ha nem esztek meg mindent.
Mindent megkóstolok.
- Itt van az édesburgonya. - Nagyon finom.
- Fantasztikus. - Kösz, Phillip.
Jó kaját hoztam?
Nagyon jót.
- Nagyon jót. - Igen! Jó buli volt.
- Szeretlek titeket. Úgy örülök. - Én is.
Köszönjük! Nagyszerű volt.
JOHN YI HALPIAC EGYÉL HALAT, ÉLJ TOVÁBB!
PIAC, NYITVA MINDEN NAP
Shola Olunloyo Philadelphia egyik kiemelkedő gasztroarca.
Nigériai séf és gasztroíró,
aki új kulináris koncepciók kidolgozásában is segít.
Ha meghív magához barbecue-ra,
az nem hamburgert és hot dogot jelent.
Íme, a kert.
- Jó ég! - Természet a városban.
Fantasztikus. Nahát! Imádom.
Villásreggeli lesz.
- Igen? - Igen.
Kezdjük a gyors dolgokkal! Tintahal.
Jó, friss tintahal.
A tintahalat ott szokták elrontani, hogy nem elég meleg a sütő.
Jó forrónak kell lennie.
- Ember! - Tűzforró.
Háromszázhetven fok körül.
Ne aggódj amiatt, hogy kézzel csinálom!
Olyan kézügyességet igényel, hogy eszközzel nem oldható meg.
Sokaknak van hőparájuk,
és nem tudják, mennyi hő kell, hogy igazán megsüljön valami.
Hőpara.
Hőpara, igen.
Ha tűzön akarsz sütni,
nem parázhatsz a tűztől.
Elég gyorsan megsül, már látszik is.
Ez gyors volt.
A grillrácsot semmivel nem kentem be.
És nem ragad.
Megfelelő hőmérsékleten kell sütni.
- Ezt nézd! - Nahát! Nagyon gyors volt.
Ennyi, és kész is.
Ha megsült,
olívaolajat rá.
- És ne spórolj vele! - Igen.
Ha spórolsz, a luxus nem luxus.
Fontos, hogy szép legyen.
- Remek mondás. - Igen.
Olasz kaprilevél.
A legtöbben ismerik a kapribogyót, de...
- A kaprilevelet nem. - Finom.
Sokáig én se ismertem.
Parancsol tintahalat, señor?
- Igen! - Kétperces tintahal.
Látod, milyen zaftos? Megsütve, de nem túlsütve.
Nem rágós, mert nincs túlsütve.
- Shola, máris szeretlek. - És a kaprilevél.
Igen, a kaprilevél zseniális.
Ez a tintahal azért jó, mert nem tintázol be tőle.
- Látod? - Mit csinálsz?
Gyorsan sült tojást készítek.
- Ez fő. - Sült tojás paradicsomszószban?
Fűszeres paradicsomszósz, olyan, mint a...
- A shakshuka. - A shakshuka.
Azt szeretem.
Látod, hogy megy ebben a sütőben? Gyorsan.
- Gyorsan. - Gyorsan.
Így.
Hűha! Ki tanított főzni?
Egy Fritz Blank nevű séf.
Hol?
Egy Deux Cheminées nevű étteremben, Philadelphiában.
Pennsylvaniai német-holland volt.
- Nagyon gyors. - Tizenöt másodperc!
Így van, barátom.
Volt Easy-Bake sütőd kiskorodban?
Csak akartam.
Nem pizza, csak egy gyors, rusztikus kenyér.
Amivel lehet mártogatni a paradicsomszószt.
Ennyi.
A kenyér kész lesz kevesebb,
mint 90 másodperc múlva.
Szeretem a pizzát, és szeretek kemencében sütni.
Oké, kész is.
- Pane! - Csak így?
- Igen. - Ember!
A sárgáját akarjuk.
- Igen. - Tessék.
Köszönöm. Nem csatlakozol hozzám?
Csatlakozom, Phil.
Abszolút. Nézd! Ez a legjobb része.
Kicsit nehéz enni, de...
Ember!
Friss bazsalikom.
Csak malac módra lehet enni, de fantasztikusan finom.
14,95 dollár lesz. Szép napot.
Hát, nem...
tökéletes?
Közben összedobok egy steaket.
Oké.
Nem tud róla, de beköltöztem a pincéjébe.
- Hogy szereted? - Közepesre sütve.
Oké, jó.
Ez a kedvenc éttermem.
- Nem jó buli tűzön sütni? - Fantasztikus.
- Fantasztikus vagy. - Lazán. Így.
Kész.
Szeretem a kész steaket jó bőven meglocsolni olívaolajjal.
Így megőrzi a zaftosságát.
Meglátod, milyen zaftos és finom lesz, amikor felvágom.
Ezt nézd!
Csak olyan vágódeszkát vegyél, amin van csatorna!
- Hogy le tudd önteni. - Aha.
Emberek!
- Shola. - Így jó.
Szeretem Sholát.
Kész. Még egy kis só.
- Szabad? - A steak kész.
Úgy látom, erre ráírták a nevemet.
Micsoda reggel!
Ennyi. Élvezd!
Barátomnak mondhatom a vicces és nagyszerű Patton Oswaltot.
Éppen Philadelphiában van.
Istenem! Gyere ide!
Elviszem Philadelphia egyik legjobb éttermébe.
Épp most került fel a New York Times „Az 50 legjobb az USA-ban” listájára.
A Laser Wolfról van szó,
Michael Solomonov barátom, James Beard-díjas séf étterméről.
A Laser Wolf főszakácsa Andrew Henshaw.
- Hogy s mint? - Helló!
Mindjárt megkóstolod a világ legjobb pitáját.
Ez... Íme.
Íme, a salatim.
Salatimnak hívják.
Salatin?
- Salatim. - M-mel. Salatim.
Oké. Salatim.
Kínai kel, babsaláta olajbogyóval...
Igen.
Vörös káposzta, szárított édeskömény marinált hagymával.
Padlizsánkrém.
Szárított gomba, sült zellergyökér.
Kaphatok rákkoktélt?
Hozzon nekem egy rákkoktélt!
Próbálunk kóserek lenni...
Pirított magvakat és rákkoktélt kérek.
- Válassz fegyvert! - Kösz.
- Köszönöm, fiam. - Ezt nézzétek! Köszönöm!
Mint egy kispárna.
Istenem, ha ilyen illatban alhatnék!
Kellene ilyen illatgyertya.
Igen, friss pita. Kölninek is elfogadnám. Így csináld!
- Mártogass! - Egy kicsit.
Mindet!
- Ezt is meg akarom kóstolni. - Igen.
Igen. Oké. Szerintem az izraeli konyha
az amerikaiaknak egzotikusnak számít, szóval tökéletesen kell csinálni.
Igen, de tudod mit? Nincs olyan,
hogy izraeli konyha.
- A régió konyháinak keveréke. - Igen.
Vannak regionális különbségek, amiket a hozzáértők észrevesznek,
és az egyiket jobban szeretik, mint a másikat?
Persze, dúl a humuszháború.
Humuszháború?
- „Nem ez a legjobb humusz.” - Tényleg?
„A szír humusz..." „Nem, a libanoni a legjobb.”
- Ez meg mi? - Hasábburgonya.
- Igen? Hasábburgonya. - Hasáb...
Nyugati hatás az izraeli konyhára?
És ez itt tehinás ketchup.
A kedvenceink vannak benne, amba, tehina
és egy kis Heinz 57.
Ez az!
- Ettől különleges. - Ettől egyedi, igen.
Szeretek ételekről beszélni Pattonnel, hiszen ő Remy a L’ecsóban.
Ismerted
a négycsillagos fine-dining világot a L’ecsó előtt?
Nem igazán. Mármint…
Ismertem pár éttermet, amiket szerettem, de amint turnézni
és utazgatni kezdtem másokkal...
Tudod, kik ismerik nagyon a jó éttermeket? A rockzenekarok.
Összebarátkoztam az Anthrax tagjaival.
Azok a srácok... Scott Ian a legnagyobb borsznob.
- Mindent tud a borról. - Az Anthrax gitárosa?
Igen. Vacsora közben azt mondja:
„Ez a Nebbiolo túl testes a borjúhoz. Visszaküldöm.”
És igaza volt.
Utána meg felmegy a színpadra, és...
Igen. És ismeri...
Mert ha utazom, élvezni akarom,
jó kalandot akarok.
- Én is ezt csinálom. - Tőlük tanultam meg,
hogy ha étterembe megyek, hozzam ki belőle a legjobbat.
Nahát, ki van itt!
Hogy vagy, haver?
Emlékszel Michael Solomonov barátomra a tel avivi show-ből?
- De rég volt! - Túl rég!
De jó, hogy szép városunkban üdvözölhetünk!
- Ülj le! - Lógok veletek egy kicsit.
- Andrew séf, mit eszünk? - Egész sügér,
paradicsom, gyömbér, kömény, sok ízletes finomság.
- Hűha! - Ott pedig
grillezett húsok. Koobideh bárányból és marhából,
sózva sütött, füstölt, grillezett cékla,
csirkesaslik guávával, hagymával és fokhagymával.
- Karamellizált hagyma és tehina. - Nézd Philt! Milyen boldog!
Köszönjük.
A két kedvenc barátom a világ legjobb ételeit eszi.
Itt van a sok egzotikum, de rávetjük magunkat a hasábra.
Ez a baj. A sült krumpli túl jó, igaz?
Én most...
- Szeretek tunkolni. - Ezt nézd!
- Mit? - Gasztrotrükk.
Igen, gasztrotrükk. Ez az izébizém.
Mid?
Izébizém. Ez egy olyan szó, amit bármi helyett mondhatsz.
- Bármi lehet. - I-z-é-b-i-z-é?
„Add ide az izébizét!” Mondhatom ahelyett, hogy add ide a pitát.
Tudod, csak...
Hány éves korig szabad használni ezt a szót?
Nem korhatáros. Általánosan elfogadott.
Vannak szavak, amiket mondjuk 50 felett nem használhatsz.
Ha 50 felett azt mondod, hogy „baró”,
az baróra gáz.
A Twitteren gyakran látok ilyesmit, és arra gondolok:
„Haver, ne csináld!”
Ha 50 felett úgy érzed, hogy valami baró, fordulj orvoshoz!
Ha mosdóra mész, és baró, menj gasztroenterológushoz!
Igen.
Monicával szeretjük a művészetet.
El akartam vinni valahova, ahol még nem járt, pedig innen származik.
Philadelphia Varázskertje.
Hihetetlen, hogy nem hallottam róla.
- Milyen philadelphiai vagy? - Hát, ez az!
- Üdv! Allison, ugye? - Üdv!
- Phil. - Isten hozta a Varázskertben!
Köszönöm. Monica, varázsfeleség.
Milyen gyönyörű hely!
- Erre? - Igen, erre tovább.
Rögtön a sorozat témájánál vagyunk. Tányérok.
- Igen. Rengeteg tál. - Üvegek.
Hűha! Gyönyörű!
- Igen. - Olyan szép.
A mozaik körülbelül 280 négyzetméteres.
- Igen. - Egy Isaiah Zagar nevű férfi készítette.
1991-ben kezdte,
és az elmúlt 30 évben sokat dolgozott rajta, elég klassz.
Mást is csinált, vagy ennyire megszállott?
Neki a mozaik az evés, az alvás és a levegő.
Gyönyörű.
- A gyerekek biztos imádják. - Igen.
Mit művelnek otthon, miután megnézték ezt!
- Igen! - „Anya, búcsúzz el ettől a tányértól!”
Anya kérdezi: „Hol a sminktáskám?” „Bebetonoztam a hátsó udvarba.”
Találkozni akartunk Isaiah Zagarral, a Varázskert alkotójával.
Azt mondta, a South Philly Barbacoa a kedvenc helye.
Tegnap láttuk a gyönyörű alkotását.
- A Philadelphia Varázskertjét? - Igen.
Igen, ismerem a helyet.
Most jártunk ott először.
Hihetetlen, hogy sosem jártam ott, pedig a közelben nőttem fel.
Mint egy bolond nő.
Én voltam Philadelphia legjobban őrzött titka, de kiszivárogtam.
Micsoda örökséget hagyott erre a városra!
Még nem.
Maradnék még egy darabig.
A South Philly Barbacoa séfje és tulajdonosa Cristina Martinez.
Mexikói bevándorlóként eleinte a saját kis lakásából szállított házhoz,
és ma az övé a város egyik legnépszerűbb étterme.
Cristina, mindent elolvastunk magáról.
Tudjuk, hogy otthon főzött, és onnan szállított házhoz.
- Aha. - Ekkor ismerte meg Isaiah-t?
- Nem! Előtte. - Mi történt előtte?
Ételt szállított a munkásoknak, akik a stúdiómban dolgoztak,
és láttam, hogy csodálatos nő.
- Igen? - Aztán tíz évre nyomát vesztettem.
Több mint tíz évre.
A Varázskert előtt álltam, amikor ez a nő megjelent biciklivel,
megölelt és megcsókolt, és elmondta, hogy nagyon jól van.
Arra gondoltam: „Ki a fene ez?”
A nők amúgy is folyton csókolgatják, nem?
Nem folyton. Gyakrabban is el tudnám viselni.
Ma szerezhet egy plusz csókot, ha szerencséje van.
- Monica, kiváló, ugye? - Imádom.
Őrülten finom húsleves.
Ben Miller, Cristina üzlettársa és férje. Egy étteremben jöttek össze,
ahol együtt dolgoztak, míg ki nem derült, hogy Cristina papírjai nincsenek rendben.
A tulajdonos azonnal kirúgta, ami megerősítette az elkötelezettségét,
hogy ne csak magáért álljon ki, hanem az engedély nélkül dolgozók jogaiért is.
A sok nyilvánvaló erénye mellé a bátorságot is bevehetjük.
Állítólag csípős. Megkóstoljam?
Hűha, ez jó.
Örökre ingyen kapok kaját.
- Itt? - Örökre, igen.
- Ezért lett művész. - És fiatalabb nálam.
Így az örökké tényleg azt jelenti, hogy örökké.
- Milyen a kaja, Isaiah? - Tudja, milyen? Fenomenális.
- Jó? - Imádjuk.
Imádom! Gyönyörűséges!
Lenyűgöz a személye.
Az út, amit megtett. Számomra maga jelképezi Amerikát.
Azt, ami nagyszerűvé teszi Amerikát.
- Bravó! - Igen. Tényleg így gondolom.
De ez mindkettejükre igaz. Magára is, Isaiah.
Mindketten a lelket táplálják, és büszke vagyok, hogy itt lehetek.
El akartam mondani.
- Köszönöm. - Nem, köszönöm.
Nagyon köszönöm, Mindketten erőteljes művészek vagyunk.
- Valaki feliratozná? - Jó étvágyat. Jöjjenek máskor is!
- Köszönöm. Milyen édes! - Istenem!
Csodás nő, ugye?
Óriási öröm volt találkozni.
- Maga más, mint gondoltam. - Mit gondolt?
Semmit. Nem nézek tévét.
- Csókot neki! - Istenem!
Köszönöm.
Milyen vad!
Viszlát, Isaiah.
A Wissahickon Valley Parkba megyünk Michael Solomonov barátommal.
Ezt fogjuk csinálni.
- Hogy vagy? - Tudsz lovagolni? Igen?
Én csak... Nem.
- Készen állsz? - Igen. Lássuk!
- A Zsidók lóháton új epizódját látják. - Igen.
- Ezt nézd! Hogy hívják? - Bridget.
Bridget. Bridget lesz az enyém?
Igen.
Szia, Bridget.
Cukorpofa!
Kell egy sisak, ami jó rád.
Kicsi.
Ez az! Remek.
Most pedig felülsz.
Tetszik a lólépcső.
Vannak, akiknek nem kell lépcső. Például a cowboyok.
- De mi nem vagyunk cowboyok. - Igaz.
- Ugorj, és lendítsd a jobb lábad! - Ugrik, lendít!
Ügyesen felültél.
- De hogy fogok leszállni? - Ez az!
Jó reggelt. Lovon ülök.
Imádom ezt a lovat, Bridget-et.
Ez a két ló a legédesebb, legszelídebb...
Óvatosan, drága.
- Hova mész? - Ne!
- Bridget! - Nem boldog.
Gyertek! Oké, így.
- Oda megy, ahova akar. - Hová akarsz menni, édes?
Tudod, hova akar menni?
DALESSANDRO'S STEAK, SÖR, SZENDVICS
Szép volt, Bridget.
Szép volt.
A kedvenc lovam.
Elhozott a Dalessandro's-ba. Egy lóról beszélünk,
igaz?
Az autóm navigációs rendszere nem olyan jó, mint Bridget.
Ez az.
Vékonyra szelt marhahús sajttal és választhatóan mindenféle mással
finom kifliben.
Ez a világhírű philadelphiai sajtos steak.
- Kezdjük a klasszikussal! - Jól néz ki.
Igen.
- Miért nem teszel rá dresszinget? - Mehet?
Érzed az illatát?
Ha Philadelphiába jössz, muszáj enned egy sajtos steaket?
Természetesen. Igen!
Haver, a kifli is annyira jó! A levegőnél is könnyebb.
Olyan puha és finom.
Sok helyen van remek sajtos steak a városban, helyi specialitás, de...
ennél nincs jobb.
Mindegyik jellegzetes, de ez annyira más,
mint amit a városban kapsz.
- Jó? - Igen.
Megkóstolod?
Istenem!
- Aztán lehány. - Nagyon kritikus. Igen.
- Lecsekkolta. - Belemászott a kosárba.
Lehet, hogy a hagyma elriasztja a lovakat.
Autóstoppal kell visszamennünk a parkba.
Ribeye steak van benne.
Csodás ez a ribeye.
Az összes többi összetevő is.
Itt még a Whiz sajtszósz is finom.
Nem kis teljesítmény.
Baró.
- Baró! - Megfelelő kontextusban használtam.
Philadelphia nem egyszendvicses város.
Az egyik kedvenc helyemen a sajtos steak díjnyertes,
de az igazi specialitásuk az, amiről a nevüket kapták.
Klasszikus intézménynek számít Philadelphiában.
Ez a John's Roast Pork, és sok-sok éve járok ide.
Ma egy régi barátom segít nekem.
Stephen Nathan, aki kezdetben részt vett a Szeretünk, Raymond írásában,
és fiatal színészként szerepelt az 1776 musical filmváltozatában,
amely a forradalmi korszak Philadelphiájában játszódik.
És most visszatért!
Istenem!
- Hoztam neked egy-két szendvicset. - Istenem!
- Igen. - Oké. Elég lesz?
- A sertéssültessel kezdem. - Én is.
Kettévághatjuk.
Ne vágjuk ketté! A lényegét veszítené el. Ember és hús csatája.
Fentről lefelé haladsz.
Úgy eszem, mint egy cső kukoricát.
Állatibb vagy, mint én.
Nem bírom abbahagyni. Mi a baj velem?
Mert finom.
Ahogy eszed, egyre finomabb lesz.
A Philadelphiai Szendvicsösvénynek van még egy megállója.
Máshol sub vagy hero szendvicsnek hívják, itt hoagie a neve.
Joe Beddiáé a város legjobb pizzázója.
Ma este ennek exkluzív Hoagie Omakase termébe látogatunk el.
Az omakase japánul annyit tesz, hogy „a séf ajánlata”,
és szerintem most először használják a hoagie-val kapcsolatban.
Elsőként jöjjön egy sült zöldséges hoagie,
Philadelphia kedvenc sajtjával, a provolone-nal!
Fantasztikus.
- Nem akarom feltalálni a spanyolviaszt. - Igen!
Amikor remek sajtot és olívaolajat használok,
akkor a legegyszerűbb utat választom, de mégis a magam módján.
- Az ott egy tonhal? - Igen.
- Ember! - Ahogy mondod.
Olasz tonhal
és füstölt szardínia a Maine állambeli Bar Harborból.
Istenem!
Tonhalas hoagie. Hajrá!
Ez a hoagie hihetetlen.
Végül pedig a füstölt sonkás.
Ó, szendvics! Szeretlek.
KÜLÖNTEREM
Ma egy tésztabárba megyek,
amely egy 125 éves épületben található,
ami egykor kolbászda volt.
A hely Marc Vetri barátomé, a híres séfé, aki Philadelphiában született,
és a város legjobb éttermei közül többnek is társtulajdonosa.
- Hogy vagy? - Remekül. És te?
- Sokat fogok enni. - Jó étvágyat!
Nagyon boldog vagyok.
Te? Én vagyok boldog. Haver, de jó látni téged!
Olyasvalakivel találkozom, aki mindkettőnk közeli barátja. Liz Scott.
Mindjárt mesélünk Lizről is.
- Ide nézz! Hedonizálunk. - Ide nézz!
- A Fiorellánál vagy. - Hogy vagy?
A hamarosan érkező csemegék előzetese.
- Szia. - Tintahal és bab.
- Nyami.
- Szereted? - Igen, nagyon.
Squash Carpaccio.
- Szép. - Imádom.
Chorizo a tetején, néhány mag.
- Nagyon finom. - Köszönöm.
Imádom a sokféle előételt egy csomó zöldséggel és mindenfélével.
Sok apró falat. Apró, de sikert hoz.
Erről eszembe jut, honnan ismerjük egymást.
- Igen. - Szeretném bemutatni az embereknek
a nagyszerű szervezetet, amit te alapítottál
a családoddal, te pedig az első séf voltál, aki beszállt, ugye?
- Igen. - A neve Alex's Lemonade.
Alex négyéves korában találta ki.
Négyéves volt. A rákkal küzdött.
Limonádés standot nyitott, hogy segítsen meggyógyítani más gyerekeket.
Hogy előreugorjak a történetben,
mire nyolcévesen meghalt, egymillió dollárt gyűjtött
olyan emberektől, akik megismerték, és mellé álltak.
2005-ben megismerkedtünk Marc-kal.
Marc és az üzlettársa, Jeff, tenni akartak valamit.
- Az első rendezvényünk helyben volt. - Philadelphiában, igen.
Mennyi pénz gyűlt össze a rendezvényeken a gyermekrák elleni küzdelemre?
Úgy 15 millió.
- Csodás. - Lenyűgöző.
- És a közösség... - A közösség csodálatos.
Az USA legjobb gasztronómiai eseménye
Marcnak és barátainak, valamint az összetartó közösségnek köszönhetően.
A legjobb ételeiket hozzák el. Mindenki odavan érte.
- Alexre. - Alexre.
Igen.
- Én is jövök. - Alexre.
Alexre.
Apropó, legjobb ételek...
- Helló! - Kolbászos ragus rigatoni.
Az eredeti, helyi kolbász receptje alapján.
Nézzétek, emberek!
Vegyél még! Mert nagyon...
Többet szedek a szokásosnál.
- Ellenállhatatlan. - Igen.
Tudtam, hogy csodás lesz.
- Homárral töltött conchiglie. - Mi?
Homárral töltött kagylótészta.
Nagyon divatos mostanság.
Nem annyira.
Homár van benne.
Marc!
Soha nem ettem ilyet.
Én sem. Hadd kóstoljam meg!
- Hihetetlenül finom. - Hihetetlen, hogy meg se kínálsz.
Jön a szakács, és megeszi előled a kaját.
Láttál már ilyet?
Soha többé nem jövünk ide.
- Ő Matt, a séf. - Tudom, mi ez!
- Ez... - Nem tudom, mi ez. Áruld el!
Kecske, kecske! Remekecske ez a kecske!
Újabb győzelem!
- Nem szerepel az étlapon. - Különlegesek vagyunk.
Eszembe jutott, mennyire szereted.
- Tapsvihar. - El akartuk készíteni neked.
- Vágnál neki egy darabot? - Vágni se kell, olyan omlós.
Kemencében sütötték. Annyira látványos.
- Az polenta, ugye? - Igen.
- Ezt nézd! Ezt a részét akarom. - Frissen, polentával.
Ezt nézd!
Marc, a legszívesebben megcsókolnálak. Nézzétek!
- Át kellett hoznotok? - A Vetriben sütöttük, itt melegítettük.
- Igen? - Itt nincs kemence.
Füstölőnk van.
Hűha!
Hát, nem ez a legjobb?
Meg kell kóstolnia ezt a kecskét. Úgy nézi, mint...
- Semmiképpen! - Oké.
Ne maradjon le róla!
- Ne maradjon le róla! - Szívesen lemaradok.
- Nem bír többet enni? - Finito.
- Biztos? - Igen.
Fél a kecskétől?
ÜDVÖZÖLJÜK AZ OLASZ NEGYEDBEN PRESSZÓKÁVÉ, FORRÓ CSOKI, FAGYI
Marc Vetri azt mondta, a kedvenc pizzázója a közelben van.
Az Angelo's. Gondoltam, beugrom.
- Elvitel? - Igen.
- Milyen névre? - Phil Rosenthal.
Még nincs kész.
Brian W.!
KISEGÍTŐT KERESÜNK
Maga mondja a neveket.
Vincenzo.
- Vincenzo, Phil vagyok. - Üdv, Phil.
Brian S.!
Brian S.? Michael W.? Én másik nevet hallottam. Maga is?
- Phil R.! - Phil R., az én vagyok!
Akkor mehet.
- Sarah P.! - Sarah P.!
-Sager I.! -Sager I.!
Gyerünk!
Brian W.!
- Leülhetek? - Abszolút. Igen.
Köszönöm.
- Pizzára vártok? - Igen, egy ideje.
- Vegyetek egy szeletet! - Komolyan?
Igen.
- Hogy hívnak? - Joe.
- Phil vagyok. - Örvendek.
Örvendek. Pepperonis vagy kolbászos?
- Pepperonis. - Vedd el!
- Rendben. Köszönöm. - És a barátod?
Owen vagyok.
Szia. Kérsz egy szeletet?
- Igen. - Hajrá!
Kösz. Köszönöm.
Kóstoljuk meg! Készen álltok?
Én már megkóstoltam.
Elég jó.
- Hogy hívnak? - Isaiah.
- Igen.
Gyere ide!
Szereted a pizzát?
- Aha. - Nyilván, ha itt vagy.
Te még nem kaptál. Gyere ide! Szereted a kolbászosat?
- Hogy hívnak? - Lauren.
- Jack vagyok. - Vegyél!
Köszönöm.
- Jocelyn, szereted a kolbászt? - Igen. Köszönöm.
- Mindenféle pizzát szeretek. - Akkor gyere!
- Ezt szeretnéd? - Igen.
- Vegyél! Hogy hívnak? - Tom.
- Szia. Phil vagyok. - Örvendek.
- Én is. Jó étvágyat! - Köszönöm.
Na, milyen, Phil?
Vincenzo, ez fantasztikus.
Jó.
Mit mond ilyenkor egy philadelphiai?
Mit mondasz, ha valami nagyon jó?
Pöpec.
Delicioso!
Oké. A „delicioso” jó lesz.
Philadelphia!
Ma városnéző túrára megyek az óvárosba.
Megnézem a történelmi emlékhelyeket egy szakavatott vezetővel.
Gavin Shurnnel.
- Szia, Gavin. - Szia.
- Hogy vagy? - Jól. És te?
- Jó a pólód. - Köszönöm.
- Phillies. - A kedvenc csapatom.
- Igen? - Igen.
- Tetszik, mert benne van a nevem. - Igen.
Láttam már ezt az épületet.
- Igen, a Függetlenségi Csarnok. - Igen.
Itt véglegesítették, és írták alá a Függetlenségi Nyilatkozatot.
- Mi a kedvenc részed a Nyilatkozatból? - Talán az eleje.
- Olyan erőteljes. - Igen.
Kifejezi, hogy elegünk van, és saját országot akarunk.
Tudod, mi az én kedvencem? Már mondtam.
Hogy vannak jogaink. Az élethez való jog,
ami nélkül semmi nincs. A szabadsághoz való jog...
És a kedvencem.
- A boldogságra való törekvés joga. - Igen.
- Ugye? - Igen.
- Hova megyünk még? - A Szabadságharanghoz.
- Érdekel. - Oké.
A harang évente több millió látogatót vonz Philadelphiába.
Klassz dolog élőben látni.
A repedésből tanulságokat is le lehet vonni.
Gavin a következő helyszínre vezet, ahol megnézzük kedvenc hőse sírját.
Benjamin Franklin sírja.
„1790, Benjamin és Deborah Franklin.”
Hűha!
Nehéz elképzelni, hogy Ben Franklin itt nyugszik.
- Pontosan itt. Hihetetlen, mi? - Aha.
Mi a megfelelő fizetség egy kisdiáknak
a philadelphiai városnéző sétáért?
Ez a hely jónak tűnik.
A neve Franklin Kútja.
Banana splitet az édesemnek
Itt a Classic 1904.
- Ez a boldogságra való törekvés? - Igen.
FAGYLALT NYITVA
Tavaly Jeff Gordinier, akire emlékezhetnek a Montrealt bemutató epizódból,
a Kalayát választotta
Amerika legjobb új éttermének.
Ma visszamegyek oda vele
és az Esquire magazin szerkesztőjével, akinek a cikket írta,
Kevin Sintumuanggal.
Szeretném bemutatni Philadelphia vagy a világ egyik legremekebb emberét,
Nok Suntaranon séfet.
Milyen érzés volt olvasni, hogy Amerika legjobb étterme lettetek?
Váratlanul ért.
Hadd mondjak valamit! Amikor megjelent a cikk,
megmentette az életünket és az éttermünket.
Nagyon boldog vagyok, hogy ilyen hatása volt.
- Óriási hatása. - Ez sokat jelent nekem.
- Csodálatos. - Ezt nézzétek!
Mindjárt meg fogsz őrülni a boldogságtól.
- Ez... - Kis falatkák.
Mi ez?
Madárgombóckák.
Madárgom... Igen, nézd!
Istenem, hát nem édes?
Nem hihetetlen?
Nézzétek!
Nagyon sok munka van benne.
Ez az ember minden egyes gombóc
oldalát bevagdosta, hogy madártollra hasonlítson,
aztán megformázta a nyakát, majd a csőrét pirospaprikából
és a szemét magokból.
Nagyon munkaigényes.
Istenem!
Nem Isten csinálta, Phil, hanem én.
Én csináltam. Nem Isten.
Enyém a dicsőség.
Talán te vagy Isten.
Nem láttam ennél édesebbet.
- Ettél már ilyen gombócot? - Nem.
Mintha egy palotában lennék,
és a király kedvenceit szolgálnák fel.
A vendégeim megérdemlik, hogy Philadelphiában ezt egyék.
Megéri ezért Philadelphiába utazni? Igen.
Igen.
Készen állsz?
- Igen. Mondd el, mi micsoda! - Igen.
Massaman curry.
Jamgyökér.
- Igen. - Szereted a lilát és a kéket.
- Imádom a színeket. - Én is.
A curry anyám receptje alapján készült.
- Nagyon nehéz elkészíteni. - Nagyon finom.
Finom, ugye?
Nyilvánvalóan különleges étteremben vagy, ha így néz ki a leves.
Nincs valami drámai fogás, amit feltálalnál?
Nincs nagyon.
Szent ég!
- Ez a tom yum. - Tom yum.
- Viccelsz. Ez leves. - Más, mint a többi tom yum.
Nem szoktak ilyen izék kilógni belőle.
Igen. Nem...
Hadd merjek! A levesben rengeteg fűszernövény van,
továbbá gomba és ázsiai sügér.
Hűha!
Istenem!
Ez a legjobb.
Csodálatos ez a leves.
- Letehetem ide? - Bármit letehet.
Pirított marhás curry.
- Nagyon csípős, ugye? - Igen.
- A múltkor ettél ilyet. - Igen, nagy kedvencem.
- Ez... - Nem fogta vissza magát.
Jó csípős.
- Ennél csípősebb alig lehetne. - Komplex.
Ó, igen.
Érzed már?
Ideteszem a kendőt, mert nem akarom megmutatni,
ahogy az agyam kifolyik az orromon.
Helló, Google!
Videohívás Raymondnak.
Ott van. Istenem!
Helló!
Lehet, hogy jobban nézel ki, mint valaha?
Igen, mert nagyon lentről rajtoltam.
Philadelphiában vagyok. Nem semmi, mi?
Tudod, mi a jó Philadelphiában? A puha perec.
- És a sajtos steak? - Annyit ettem belőle, ahány kiló vagyok.
Hihetetlen volt.
- Nézd, mit hoztam! - Hát, nem szép?
Nézzétek, emberek!
Az apám és Phil apja a Szeretünk, Raymond forgatásán.
Idézd fel nekünk apád remek mondásait!
Nem tudom, jól adom-e elő.
Amikor még üzenetrögzítőt használtunk,
kitapasztalta, hogy hallgathatja le az üzenetrögzítőmet,
ha felhív minket. Tudod, „bip-bip-bip”.
Lehallgatta az üzeneteimet,
majd üzenetet hagyott a rögzítőnkön:
„Szia Anna,
Linda barátnőd ma orvoshoz ment. Kéri, hogy hívd fel.”
Ő viccesnek találta.
Egy kicsit vicces.
Szerintem is, de a feleségem szerint nem.
Azt mondta: „Olyan, mintha elolvasná a leveleinket.”
Azt mondtam apámnak: „Szerintem is vicces. Tudom, hogy csak hülyülsz...”
Mire ő: „Oké, mindegy.”
Majd másnap
rájött, hogy ha megnyomja a „bip-bip” gombot a telefonján,
módosítani tudja a kimenő üzenetet.
Szóval amikor nem voltunk otthon,
és a nejem hazatelefonált, hogy lehallgassa az üzeneteket,
nem az én hangomat hallotta a rögzítőn, hanem apámét:
„Helló, Ray és Anna üzenetrögzítője. Nincsenek itthon, hagyj üzenetet.
Ha velem, Al Romanóval akarsz beszélni, a számom 268-20...”
A feleségem szó szerint üvöltött.
Nagyon dühös volt.
Tudod, Raymond, van ez a Vicc Maxnek.
Kitaláltad, mit mondasz?
Igen, és nem csak Maxnek mondom,
de ha nem csal az emlékezetem,
- Maxtől hallottam. - Remek.
Mr. Greenberg a sürgősségin ébred.
Az orvos azt mondja: „Mr. Greenberg, autóbalesetet szenvedett.
A jó hír, hogy jól van.
A rossz hír, hogy nem tudtuk megmenteni...”
Finoman akarok fogalmazni. „A férfiasságát.
Nem tudtuk megmenteni. De...
Van még egy jó hír. Rekonstruálható.
Kilencezer dollárt kap a biztosítótól,
ami jól fog jönni, mert a rekonstrukció 500 dollár centiméterenként.”
Igen.
„Elköltheti rá a 9000 dollárt.
Gondolom, megbeszéli a feleségével. Nem kell elkapkodni.
Úgy is dönthetnek, csak 4000 vagy 5000 dollárt áldoznak rá.
Beszélje meg a feleségével!
Beszéljék meg, és jöjjön vissza, ha döntött!”
Hazamegy, majd egy hét múlva visszamegy
az orvosi rendelőbe, és az orvos azt mondja, „Mr. Greenberg,
örülök, hogy látom. Megbeszélte a feleségével?"
Erre Greenberg: „Igen.” Erre az orvos: „Hogy döntöttek?”
„Gránit konyhapultot csináltatunk.”
- Rendben. - Köszönöm, Raymond.
- Feldobtad a show-t. - Viszlát.
- Feldobtad a show-t. - Szia.
Philadelphiai utam stílusosan végződik.
Lakoma Amerika egyik legjobb éttermében,
Michael Solomonov csodálatos Zahavjában.
Mindenki itt van. Christina a férjével, Bennel.
Marc, Jeff, Kevin, Nok, Shola,
Joe Baddia, sőt, Monica a családjával,
a húgával, Jennel, és a bátyjával, Steve-vel.
Remek csapat.
Sziasztok!
Igyunk a a gyönyörű emberekre, akikkel ezen az utazáson találkoztam!
- Köszönjük, hogy itt lehetünk. - A kedvenc séfjeim.
- Egészségetekre! - Mindenki egészségére!
Egészségünkre!
Ő Michael Solomonov, ha nem tudnátok.
- Helló. Hogy vagytok? - Helló.
Milyen hétköznapi asztal.
- Remek, ugye? - Nem hívtok még pár VIP-t?
Mert a csapatom még nem ijedt be eléggé.
- Nem kell beijedniük. - Örülünk, hogy itt vagytok.
Nincsenek hálásabb vendégek, mint a séfek.
A legjobb.
- De Monica kemény. - Nagyon kemény.
Köszönöm, hogy itt vagytok. Bete'avon vagy bon appétit.
Van forró laffa. Csak tépjetek belőle!
Ingujjat feltűrni!
- Ez volt az első albumom címe. - Forró laffa.
Jeff a nyakára tetováltatta. „Forró laffa.” Mutatta már?
Hogy is mondjátok, amikor a humuszba mártogattok?
Törölgetni a tányérból.
Héberül az „Eszel velem humuszt?” így hangzik...
Szó szerint: „Törölgetsz velem humuszt?”
- Így. Profi vagy. - Igen!
Törölgessétek a humuszt!
Van kétszer főtt padlizsán, amit Nok vett.
Marhahús tehinával és humusz tehina.
Oké, jó étvágyat.
Amikor megnyitottam az éttermet, a közösségtől,
Mike-tól, mindenkitől, csodálatos támogatást kaptam.
Igen, olyanok vagyunk...
- Szomszédok. - Igen.
Hétkor átjön, és azt mondja, „Séf!”
- Tényleg? - „Hoztam egy kis kaját.”
És hoz 18 féle kaját. Istenem!
Istenem! Ez tényleg közösség.
Igen, tényleg közösség.
Padlizsán barbecue zhuggal, ami egy jemeni csilikrém.
- És a tetejére... - Kivasalod, vagy mi?
Igen. És aztán...
Honnan van ez a kis vasalód?
Tudod, én mosok-vasalok mindenkire.
És rávasalunk egy kis fokhagymát,
gyömbért és a kardamomot.
Igazi showman vagy, Michael.
Hagyjátok itt a gatyótokat! Kivasalom.
Lehet, hogy itt hagyom.
Phil, az utolsó fogásnál segítened kell.
Fél, hogy túl simán megy minden, ezért megkér, hogy segítsek.
Ó, Philip!
- Megvan? - Remek.
Oké, íme.
Hölgyeim és uraim, hadd mutassam be
az egyik kedvenc ételemet a világon!
Báránylapocka...
- Te készítetted? - ...melasszal...
- Bravó! - ...és gránátalmával.
Istenem!
- Hűha! - Ezért szerettem bele Michaelbe.
Meg tudom érteni.
És ezzel, ezzel edd!
Nem fogom vissza magam.
Ez jó.
- Táncolsz? - Nagyon jó.
Monica.
- Hajrá! - Hűha!
Philadelphiában tényleg összetartó a közösség.
Olyan, mint egy család.
Régi és új barátok.
A magad választotta család.
Akikkel néha lovagolsz.
Mr. WC Fields, nem kell a sírfeliratod.
Én nem csak a sír helyett választanám Philadelphiát.
Egy biztos, itt mindig jókat eszem.
Az összes epizódot egybevetve,
szerintem ezen a héten Philadelphiában többet ettem,
mint bárhol máshol a világon.
Michael!
Köszönöm, srácok.
Nekem ez a legfontosabb.
Szeretlek titeket. Imádom ezt a várost.
- Igen. - Imádom a várost.
- Kurvára imádom. - Ne beszélj csúnyán!
Bocs.
Ez Philadelphia. Próbálunk hitelesek lenni.
A feliratot fordította: Klein Szilvia