NETFLIXOVA DOKUMENTARNA SERIJA
Sretan, gladan čovjek
Putuje diljem mora i kopna
Pokušava razumjeti
Umjetnost tjestenine Svinjetine, piletine i janjetine
Vozit će prema tebi
Letjet će prema tebi
Pjevat će za tebe
I plesat će za tebe
Smijat će se s tobom
I plakat će s tobom
Samo jednu stvar traži zauzvrat
Nahranite ga, nahranite…
Nahranite
Nahranite Phila, molim
Neka ga netko odmah nahrani
Kad su W. C. Fieldsa pitali što želi da mu piše na nadgrobnom spomeniku,
rekao je: „Sad bih ipak radije bio u Philadelphiji.“
Poznajem Philadelphiju jer sam odrastao u New Yorku
i onamo sam prvi put išao u petom razredu, posjetiti muzej.
A onda sam upoznao djevojku koja je odrasla u predgrađu Philadelphije
i koja mi se činila dobrom, pa sam se oženio njome.
To je bilo prije 32 godine
i otad često svraćam u Philadelphiju posjetiti Monicinu obitelj
i vidjeti grad koji se diči građanskim ponosom.
Zovu ga Gradom bratske ljubavi.
Ovdje su napisali da su svi ljudi stvoreni jednaki.
U stvarnosti to znači mnogo više.
Taj duh živi i danas, čak i cvjeta,
osobito u zajednici kuhara koje ćete upoznati.
Obično mi je prva postaja tržnica Reading Terminal.
Jedna od najvećih svjetskih tržnica
i mjesto s najboljom hranom koju možete pronaći.
-Što ćeš, Phile? -Može pomalo od svega?
Najprije obični perec.
-Svakako. Obožavam perece. -Naš zaštitni znak.
Uvijek uzmem obične perece, ali danas ću ih natrpati svačime.
-Vratit ćemo se za par minuta. -Da?
Mislim da ću ovdje dobiti mnogo toga.
-S kim da razgovaram? -S G.
S njima? Znam da želim Reuben, zar ne?
Da. Kakav?
Predivno. Radio sam u trgovini delikatesa.
-Ja sam delikatesan. -Delikatesan?
-Bit ću vrlo kritičan. -Da?
Zbilja znaš svoj posao.
-Mogu li kušati meso? -Da.
-Volim te. Hvala. -Nema na čemu.
-Znaš što radiš. -Da.
Dobro. Kamo sad? Ovuda!
-Dinic's! -Zdravo.
Volim vas. Godinama dolazim ovamo.
Znaš što želim.
-Pečenu svinjetinu. -Sa svime.
Može.
Gdje je Tia?
Ovdje sam. Bok, kako si?
-Čuo sam puno o tebi. -Hvala.
-Ti si kraljica pite od batata. -Da.
Možeš li mi složiti pladanj s onime što moram kušati?
-Može. -Bilo mi je drago.
-Drago mi je. -Upoznaj moju kćer Lamirah.
-Bok. -Obitelj?
-Obiteljski posao. -Sjajno. O, Bože.
-Ako tko pita, ti si pita. -Da!
To!
Ovdje prodaju pureće batake. Volim pureće batake.
-Phil Rosenthal! -Zdravo!
-Bok, Phile! -Bok!
-Kako si? Divno te vidjeti. -Također.
Htio sam povesti Monicu i mislio sam da bi bilo zgodno
pozvati njezine prijateljice iz djetinjstva Mary-Kate, Lindu i Celestine.
Ne viđamo ih često, ali evo ih.
Kušat ćemo nekoliko jela.
-Kupio si sve. -Da. Kako ste?
-Svi su dobro. -Odlično.
-Trebaš pomoć? -Molim te.
Imamo jastoga ako volite jastoga.
Jeste li vi poludjeli?
-Možda ću ga kušati. -Evo piletine.
-Hvala. -Monicin uobičajeni doručak.
Priprema ti sve ovo?
Volim kuhati. To me opušta.
Kao kad smo bili djeca, Mon.
Imala je dječju pećnicu, dječji hladnjak.
-Imala je sve te igračke. -Da.
Zbilja? Da je bar nešto naučila.
Volite li najbolje perece na svijetu?
-Želiš perec? -Hvala, Phile.
Ovo je perec s puretinom, jajima i sirom.
-O, Bože! -Što je?
-Nikad čula! -Kušat ću.
Ne sjećam se da su to imali u školskoj kantini.
Znate li se kad ste se upoznale?
U srednjoj.
Upoznala si je u srednjoj, ali vi ste živjele u istoj četvrti?
-Bile smo susjede. -Susjede?
Isti ulaz.
-Isti ulaz. -Da.
Imamo fotografiju.
Ja sam imala dvije, a ti tri godine.
Sjedile smo ispred ulaza s…
-Znate se od rođenja? -Da.
Ovo su Tijine poznate pite od batata.
Morate ih kušati. Svi govore o pitama od batata.
-Dobro. -Ne morate sve pojesti.
-Hvala Bogu. -To je nemoguće.
Zamjerit ću vam, ali…
Kušat ću sve.
-Kod mene je batat. -Sjajno je.
-Super je. -Hvala, Philipe.
Kako mi ide?
Dobro ti ide.
-Jako dobro. -To! Baš je zabavno.
-Volim vas. Baš sam sretan. -I mi smo.
Puno ti hvala. Ovo je sjajno.
JOHN YI JEDITE RIBU, ŽIVITE DULJE
ZALOGAJNICA RADIMO SVAKI DAN
Shola Olunloyo jedan je od ovdašnjih kulinarskih stručnjaka.
On je nigerijski kuhar i pisac
koji pomaže ljudima osmisliti nove kulinarske koncepte.
Dakle, poziv u njegovu kuću na roštilj vjerojatno ne znači hamburgere i hotdog.
Ovo je vrt.
-O, Bože. -Priroda u gradu.
Prekrasno je. Vidi ti ovo. Sviđa mi se.
Objedovat ćemo.
-Zbilja? -Da.
Najprije ono što je brzo gotovo. Lignje.
Svježe i ukusne.
Ljudi često griješe jer ih peku na niskoj temperaturi.
Pećnica mora biti vruća.
-Čovječe! -Vraški je vruće.
Oko 370 stupnjeva Celzija.
Neka te ne uznemiri to što se služim rukama.
Pribor mi ne daje dovoljnu preciznost.
Većina se boji visokih temperatura
i ne zna koliko je topline potrebno da se nešto ispeče.
Boje se.
Boje se, da.
Ako želiš rabiti vatru, ne smiješ je se bojati.
Vidiš da se jako brzo peče.
To je bilo brzo.
Nisam ni s čim obložio rešetku roštilja.
A ne lijepi se.
Znači da je temperatura dobra.
-Pogledaj. -Čovječe! To je bilo brzo.
To je to, pečene su.
A čim su pečene, dodamo malo maslinova ulja.
-Nemojte ga štedjeti. -Da.
Luksuz bez obilja nije luksuz. Kužiš?
Mora biti lijepo.
-Sjajna izreka. -Zaista jest.
Ovo su listovi kapara iz Italije.
Većina ljudi jede kapare, ali…
-Ne znaju za lišće. -Ukusno je.
Nisam znao za lišće.
Jeste li za lignje, señor?
-Da! -Gotove za dvije minute.
Vidiš kako su sočne? Jedva su pečene, ali su pečene.
Nisu žilave jer nisu prepečene.
-Shola, već te volim. -I list kapara.
Da, list kapara je genijalan.
A kod ove igre lignje je super što te ne upucaju u glavu.
-Vidiš? -Što se sad događa?
Ispeći ću ti jaja na brzinu.
-Pečena su. -Pečena jaja u umaku od rajčice?
Pikantni umak od rajčice…
-Kao shakshuka. -Kao shakshuka.
Volim je.
Vidiš kako se ovdje peče? Jako brzo.
-Brzo. -Jako brzo.
Tako.
-Ajme. Tko te naučio kuhati? -Kuhar za kojeg sam radio, Fritz Blak.
Gdje?
Restoran Deux Cheminées u Philadelphiji.
Pensilvansko-njemačko-nizozemski kuhar.
-Već je gotovo. -Za 15 sekundi!
Tako je, prijatelju.
Jesi li imao dječju pećnicu?
Da bar.
Ne želim napraviti pizzu. Ovo je rustikalni kruh.
Nešto što mogu umakati u umak od rajčice.
To je to.
Imat ćemo kruh za manje
od 90 sekundi.
Volim pizzu i volim peći u krušnoj peći.
U redu, kušajmo.
-Pane! -Ovako?
-Da. -Čovječe.
Želimo žumanjak.
-Tako je. -Izvoli.
Hvala. Nećeš mi se pridružiti?
Pridružujem ti se.
Svakako. Vidi. Ovo je najbolji dio.
Malo neuredno, ali…
Čovječe!
Sa svježim bosiljkom. Jedemo kao svinje, ali ovo je fantastično.
To je 14,95 dolara. Ugodan dan.
Nije li…
Savršeno.
Dok ti jedeš, ja ću pripremiti odrezak.
Dobro.
Nije toga svjestan, ali uselio sam mu se u podrum.
-Kakav voliš? -Srednje pečen.
-U redu. -Ovo mi je omiljeni restoran.
-Nije li zabavno peći na vatri? -Super je.
-Ti si super. -Polako. Hajde.
To je to.
Volim zaliti odrezak maslinovim uljem kad se ispeče.
Tako sprječavam da meso izgubi sokove.
Kad odleži i kad ga narežem, vidjet ćeš kako je sočan i ukusan.
Pogledaj.
Zato daska za rezanje ima kanaliće.
Da bi mogao ovo.
Ljudi!
-Shola… -Tako.
Volim Sholu.
Gotovo. Još malo soli.
-Smijem? -Odrezak.
Mislim da je na ovome moje ime.
Kakvo divno jutro!
To je to. Neka bude dobro.
Jedan od mojih dragih prijatelja je urnebesni i sjajni Patton Oswalt.
Slučajno je u Philadelphiji.
O, Bože. Dođi.
Vodim ga u jedan od najboljih restorana u Phillyju.
Zapravo, upravo je dospio na Timesov popis 50 najboljih u Americi.
Zove se Laser Wolf,
a njegov je vlasnik moj prijatelj i kuhar Michael Solomonov.
Glavni kuhar u Laser Wolfu je Andrew Henshaw.
-Što ima? -Zdravo!
Kušat ćete najbolju lepinju na svijetu.
Ovo je… Evo ga.
Ovo je salatim.
Ovo se zove salatim.
„Salantin”?
-Salatim. -S M, salatim.
U redu. Salatim.
Kupus iz Nape, salata od graha s maslinama…
Da.
Crveni kupus, malo komorača s crvenim lukom.
Baba ghanoush od patlidžana. Pečene gljive i pečeni korijen celera.
Ja ću koktel od kozica. Samo mi donesi koktel od kozica.
-Sve je ovo košer. -Orašasti plodovi i koktel od kozica.
-Odaberi oružje. -Hvala.
-Hvala, stari. -Pogledaj ih! Hvala!
Poput jastučića su.
Bože, kad bih zaspao uz ovaj miris… Želim svijeće s ovim mirisom.
-Da, svježa lepinja. -Želim takav parfem. Ovako.
-Povuci uz rub. -Malo.
Želim sve.
-Želim kušati ovo. -Da.
Da. Mislim da je izraelska kuhinja
za mnoge Amerikance egzotična i uistinu je moraš usavršiti.
Da, ali znaš što? Izraelska kuhinja zapravo ne postoji.
-To je spoj svega s tog područja. -Da.
Postoje li regionalne razlike koje neki ljudi mogu uočiti
i koje preferiraju u toj kuhinji?
Postoje humusni ratovi.
Humusni ratovi?
-„Mi radimo najbolji humus.“ -Stvarno?
„Sirijski je humus…" „Ne, libanonski je najbolji.“
-Što je ovo? -Ovo se zove pomfrit.
-Stvarno? Pomfrit. -Pomfrit…
Znači, izraelski fast food?
A ovo je kečap tahini.
Naši omiljeni dodaci: amba, tehina
i malo Heinza 57.
To je to.
-Zato je tako poseban. -Po tome su poznati.
Volim hraniti Pattona jer je on Remy iz filma Juhu-hu.
Jesi li jeo
u restoranima s četiri zvjezdice i prije filma Juhu-hu?
Ne baš. Mislim…
Išao sam u nekoliko restorana, ali kad sam krenuo na turneje
i počeo putovati s drugima…
Znaš tko zna dobre restorane? Rock bendovi.
Dobar sam s dečkima iz Anthraxa.
Oni… Scott Ian najveći je vinski snob.
-Zna sve o vinu… -Tip iz Anthraxa?
Anthraxa. Jedanput je na večeri rekao:
„Ovaj Nebbiolo je prejak za teletinu. Vratit ću ga.“
I imao je pravo.
A onda izađe na pozornicu i…
Da. Čovjek se kuži.
Ako već moram putovati, želim si ugoditi dok putujem.
Želim da to bude zabavno, tako da…
-Upravo to ja radim. -Naučio sam nešto.
Ako već idem u restoran, neka bude ukusno.
-Vidi njega. -Kako si, stari?
Možda se sjećate Michaela Solomonova iz naše epizode u Tel Avivu.
-Puno je prošlo. -Previše.
Lijepo je što si u našem gradu.
-Sjedni. -Smijem sjesti s vama?
-Chefe Andrew, što imamo? -Imamo brancina.
S rajčicom, đumbirom, kimom i hrpom ukusnih stvari.
-Opa. -A ovdje…
Jela s roštilja. Koobideh od janjetine i govedine, pečena i dimljena cikla
i pileći shashlik s guavom, lukom i češnjakom.
Karamelizirani luk i tahina.
Pogledaj Phila. Presretan je.
Puno hvala.
Dvoje meni najdražih ljudi jedu najbolju hranu na svijetu.
Sva ova egzotična hrana, a mi nastavljamo jesti pomfrit.
To je problem. Pomfrit je vraški dobar, zar ne?
Ja ga jedem…
-Jedem ga ovako. -Pogledaj ga!
-Što? -Chefov trik.
Da, chefov trik. To moj jawn.
Što je „jawn”?
Može biti bilo što.
-Može biti što god. -J-A-W-N?
Jawn. „Dodaj mi taj jawn." To znači isto što i „Dodaj mi lepinju.”
Kužiš? Samo…
-Koja je dobna granica za tu riječ? -Svi je mogu upotrebljavati.
Postoje riječi koje ne smiješ govoriti ako si stariji od 50.
Ako si stariji od 50 i govoriš „guba“,
to jednostavno ne zvuči dobro.
Kužite? Ljudi na Twitteru to pišu. A ja si mislim: „Stari, ne.”
Ako si stariji od 50 i govoriš to, idi liječniku.
A ako ti je odraz u zrcalu guba, posjeti dermatologa.
Da.
Monica i ja volimo umjetnost
i htio sam joj pokazati nešto što nikad nije vidjela, iako je odavde.
Philadelphijski Čarobni vrt.
Ne mogu vjerovati da nisam čula za to.
-I ti si iz Philadelphije? -Znam.
-Bok! Allison, zar ne? -Bok! Dobro došli!
-Phil. -Dobro došli u Čarobni vrt.
Hvala. Monica, moja čarobna žena.
Predivno je.
-Ovuda? -Da, uđite.
Tematski. Ovdje su tanjuri.
-Da. Ovdje je puno posuđa. -Boce.
Ajme. Predivno je.
-Da. -Jako je lijepo.
Ovdje je oko 280 četvornih metara mozaika.
-Da. -Sve je izradio Isaiah Zagar.
Počeo je s radom 1991. godine
i radio je na ovome posljednjih 30 godina. Prilično fora.
Je li radio išta drugo ili je bio opsjednut ovime?
Jede, spava i diše s mozaicima na umu.
Predivno je.
-Kladim se da se sviđa djeci. -Da.
Zamisli djecu kad dođu kući.
-Da! -„Mama, oprosti se od tanjura!”
„Gdje mi je šminka?” „Zabetonirao sam je u dvorištu.“
Upoznali smo tvorca Čarobnog vrta, Isaiaha Zagara.
Rekao mi je da mu je omiljeni restoran South Philly Barbacoa.
Jučer smo posjetili vašu predivnu kreaciju.
-Philadelphijski Čarobni vrt? -Upravo tako.
O, da, poznat mi je.
Prvi smo put bili ondje.
Ja sam iz predgrađa Phillyja i dosad nisam bila ondje.
Luđakinja.
To je bila najbolje čuvana tajna u Philadelphiji, ali više nije.
Kakvo ste samo nasljeđe ostavili ovom gradu.
Nisam.
Planiram još malo poživjeti.
Kuharica i suvlasnica restorana je Cristina Martinez.
Cristina je meksička imigrantica koja je od prodavanja hrane u stanu
dogurala do jednog od najpopularnijih restorana.
Cristina, čitali smo o tebi.
Najprije si pripremala i prodavala hranu u stanu.
-Da. -Tada si ga upoznala?
-Ne! Prije toga. -Što se dogodilo prije toga?
Dostavljala je hranu radnicima u mom ateljeu
i pomislio sam kako je nevjerojatna.
-Da? -Zatim deset godina nisam znao gdje je.
Više.
Jedanput sam stajao ispred Čarobnog vrta, a ona je skočila s bicikla,
poljubila me i rekla da joj ide jako dobro.
A ja si mislim: „Tko je to?“
Ali žene vas stalno ljube, zar ne?
Ne baš. Volio bih da je češće.
Danas možda dobijete još jedan poljubac.
-Monica, nije li sjajno? -Jest.
Juha je predobra, zar ne?
Christina je upoznala supruga Bena Millera
kad su radili u jednom restoranu. No onda se pročulo da nema vizu.
Vlasnik ju je smjesta otpustio, no to ju je motiviralo
da otvori vlastiti restoran i da se bori za prava ilegalnih radnika.
Možemo dodati hrabrost na popis njezinih očitih talenata.
Kažu da je ljuto. Da kušam?
Jako je dobro.
Ovdje jedem besplatno.
-Ovdje? -Zauvijek.
-Eto, razlog da budete umjetnik. -Mlađa je od mene.
Dakle, zauvijek znači zauvijek.
-Kako je, Isaiah? -Znaš kako je? Fenomenalno.
-Dobro je? -Odlično.
Jako mi se sviđa. Prefino je.
Ali oduševljen sam vama i vašim životima. Vi ste za mene Amerika.
Vi ste razlog zašto je Amerika sjajna.
-Bravo. -Da. Zaista to vjerujem.
I vas dvoje, Isaiah…
Oboje krijepite dušu
i jako sam ponosan što sam ovdje s vama.
Samo sam to želio reći.
-Hvala. -Ne, hvala tebi.
Hvala lijepa. Oboje smo snažni umjetnici.
-Trebam titlove. -Uživajte. Moram ići. Dođite nam opet.
-Hvala. Kakva duša od žene. -O, moj Bože.
Nije li sjajna?
Mogu li vam reći da mi je bilo drago upoznati vas?
-Nisam mislio da si takav. -Što ste očekivali?
Ništa. Ne gledam tvoju emisiju.
-Poljubi ga. -O, Bože.
Hvala.
Zbilja je prava.
Zbogom, Isaiah.
Idemo u park Wissahickon s mojim prijateljem Michaelom Solomonovim
i radimo ovo.
-Kako si? -Baviš se jahanjem?
Znači, ja… Ne.
-Jesi li spreman? -Da. Hajdem.
-Epizoda Židova na konju. -Da.
-Pogledaj je. Kako se zove? -Bridget.
Bridget. Je li Bridget moja?
Bridget je tvoja.
Bok, Bridget.
Kakva slatkica.
Moramo naći kacigu koja ti odgovara.
Mala je.
To je to. To te ja pitam.
A sad se popneš.
Sviđa mi se stubište za konja.
Neki ljudi, poput kauboja, ne trebaju stubište.
-Mi nismo kauboji. -Imaš pravo.
-Sad skoči i prebaci desnu nogu. -Skoči i prebaci.
Lijepo si je zajahao.
-Problem je sjahati. -Da!
Dobro jutro. Na konju sam.
Volim tog konja. Bridget.
Ovo dvoje najslađi su i najnježniji…
Polako, dušo.
-Kamo ideš? -Ne!
-Bridget. -Nije sretna.
Hajde. U redu, idemo.
Ide kamo ona želi. Kamo želiš ići, dušo?
Znaš kamo je htjela ići?
DALESSANDRO ODRESCI, PIVO, HOAGIES
Odlično, Bridget.
Bravo.
Ovo mi je najdraži konj.
Odvela me u Dalessandro's. A samo je konj, zar ne?
Navigacija u mom autu lošija je od Bridget.
I evo ga.
Tanko narezana junetina sa sirom i prilozima po želji
na dugačkom mekom pecivu.
Ovo je svjetski poznat odrezak sa sirom iz Phillyja.
-Počnimo s klasicima. -Ovo izgleda dobro.
Da.
-Stavi malo nadjeva. -Želiš ga?
Fino miriše.
Moraš pojesti odrezak sa sirom u Phillyju?
Naravno. Da!
Čovječe, rolice su prefine. Lakše su od zraka.
Tako mekane, tako ukusne.
U ovom je gradu puno mjesta koja nude odrezak sa sirom. Po tome smo poznati.
Najbolji ste.
Svatko ima svoj stil i ovaj je odreza puno drukčiji
od onih u centru.
-Ukusno je. -Da?
Želiš kušati?
Moj Bože.
-Povratit će po tebi. -Izbirljiva je.
-Radoznala je. -Gurnula je glavu.
Mislim da će nam konji pobjeći zbog luka.
Morat ćemo stopirati do parka.
Odrezak sa sirom radi se od mesa s rebara.
Zakon.
I ostali su sastojci sjajni.
-Čak i Whiz ima dobar okus na odresku. -A to nije lako.
Baš je guba.
-Guba! -Upotrijebio sam riječ u kontekstu.
Philly nije grad s jednim sendvičem.
Iako rade nagrađivani odrezak sa sirom,
specijalitet mog omiljenog restorana je u njegovu nazivu.
U Philadelphiji postoji kultno mjesto.
Zove se John's Roast Pork i već ga godinama posjećujem.
A danas mi pomaže stari prijatelj Stephen Nathan
koji je sa mnom bio scenarist serije Svi vole Raymonda
i koji se kao mlad glumac pojavio u ekranizaciji mjuzikla 1776,
smještenog u doba revolucije u Philadelphiji.
I opet je tu!
Moj Bože!
-Donio sam ti sendvič. -O, moj Bože.
-Da. -Bit će dovoljno?
-Najprije sa svinjetinom. -I ja ću taj.
Možemo ga prepoloviti.
Mislim da ne bismo trebali. Poanta je borba čovjeka i mesa.
Jedeš ga u suprotnom smjeru.
Jedem ga kao kukuruz.
Veća si životinja od mene.
Stalno jedem. Što mi je?
Jako je ukusno.
Postaje ukusnije kako jedeš.
Još je jedna postaja na ruti sendviča u Philadelphiji.
Ono što možda znate kao sub, ovdje se zove hoagie.
Joe Beddia već ima najbolju pizzu u gradu,
a večeras ćemo posjetiti njegovu ekskluzivnu sobu Hoagie Omakase.
Omakase, za one koji ne znaju, na japanskom znači „kuharev izbor“
i mislim da je ovo prvi put da se odnosi na hoagiese.
Najprije hoagie od pečenog povrća
s provoloneom, sirom omiljenim u Phillyju.
Ovo je predivno.
-Ne izmišljam toplu vodu… -Da!
Kad upotrijebim izvrstan sir i ekstra djevičansko maslinovo ulje,
stvari se same poslože, ali sendvič je moje djelo.
-Je li to tuna? -Da.
-Čovječe! -Točno.
Ovaj je s talijanskom tunom
i dimljenim srdelama iz Bar Harbora u Maineu.
O, moj Bože.
Hoagie od tune. Ma daj!
Nevjerojatan hoagie.
I na kraju, dimljena šunka.
O, sendviču. Volim te.
PRIVATNO
Danas idem u bar s tjesteninom
smješten u zgradi staroj 125 godina u kojoj su se nekoć radile kobasice.
Vlasnik je moj prijatelj Marc Vetri, poznati chef rodom iz Philadelphije
i suvlasnik nekoliko najcjenjenijih restorana u gradu.
-Kako si? -Sjajno. A vi?
-Najest ću se. -Dobar tek.
Jako sam sretan.
Ti si sretan? Ja sam sretan. Lijepo je vidjeti te.
Ondje smo se susreli s nama jako dragom Liz Scott.
O njoj uskoro nešto više.
-Vidi nas. Živimo život. -Vidi nas.
-U Fiorelli si. -Kako ste?
Ovo je uvid u ono što nas čeka.
-Bok. -Lignje i grah.
-Mljac.
-Voliš to? -Da, volim.
Carpaccio od bundeve.
-Predivno! -Obožavam to.
Chorizo, sjemenke.
-Prefino je. -Hvala.
Obožavam mnoštvo predjela s puno povrća i raznih stvari.
Sve je u malim stvarima. Detalji znače mnogo.
-Upravo smo se tako i upoznali. -Točno.
Želim da ljudi čuju
za divnu organizaciju koju ste ti i tvoja obitelj osnovali,
a ti si, ako se ne varam, bio prvi kuhar koji je surađivao s njima.
-Da. -Alex's Lemonade.
Alex je to započela prije svoje četvrte godine.
Imala je četiri godine. Borila se s rakom.
Odlučila je prodavati limunadu kako bi pronašla lijek za drugu djecu.
Da ubrzam priču,
kad je s osam godina umrla, skupila je milijun dolara
od ljudi koji su saznali za nju.
Onda smo 2005. upoznali Marca.
On i njegov poslovni partner Jeff htjeli su pomoći.
-Prvi događaj bio je lokalnog karaktera. -Održao se u Phillyju.
Koliko su novca ti događaji prikupili za liječenje raka u djece?
-Oko 15 milijuna. -Nevjerojatno.
-Ovdašnji su ljudi… -Predivni su.
To je sjajan kulinarski događaj
zbog ljudi poput Marca i njegovih prijatelja
i solidarnosti zajednice.
Svi se trude. I ljudima se to sviđa.
-Za Alex. -Za Alex.
Slažem se.
-U njezino ime. -Za Alex.
Za Alex.
Kad smo kod truda…
-Bok! -Rigatoni s raguom od kobasica.
Kobasice su rađene po ovdašnjem originalnom receptu.
Pogledajte ih.
Umoči. Zaista je…
Uzet ću više nego što bih inače.
-Sve pojedi. -Da.
Znao sam da će biti super.
-Conchiglie punjene jastogom. -Što?
Tjestenina punjena jastogom.
Ovo je sad otmjeno.
Nije tako otmjeno.
Punjene su jastogom.
Marc! Prvi put jedem ovakvo što.
Danas još nisam jeo. Uzet ću malo.
-Kako si samo nepristojan! -Ne mogu vjerovati da me nisi ponudio.
Kuhar jede tvoju hranu dok jedeš. Jesi li to ikad doživjela?
Više se ne vraćam ovamo.
-Ovo je Matt, glavni kuhar. -Znam što je ovo!
-Ovo je… -Ja ne znam. Reci mi.
Koza! To je koza.
Pobjeda!
-Nije na jelovniku. -Posebni smo.
Ali sjetio sam se da je jako voliš.
-Ovacije. -Pa smo ti je pripremili.
-Možeš li joj odrezati komad? -Samo otkineš.
Pekla se u krušnoj peći. Ovo je spektakularno jelo.
-Na palenti je, zar ne? -Jest.
-Pogledajte ovo. Želim taj komad. -Svježe s palentom.
Pogledajte.
Marc, mogao bih te poljubiti. Pogledajte ovo.
-Donio si je? -ispekli smo je u Vetriju i donijeli.
-Zbilja? -Ovdje nemamo krušnu peć.
Imamo električnu pećnicu.
Ajme.
Nije li ovo najbolje?
Moraš kušati ovu kozu. Gleda je kao…
-Ne, odbijam! -Kužim. Jasno mi je.
Moram ti dati malo.
-Dat ću ti malo. -Ne. Ne treba.
-Zašto? Jesi li sit? -Finito.
-Sigurno? -Da.
Bojiš se koze?
MALA ITALIJA ESPRESSO, TOPLA ČOKOLADA, GELATO
Marc Vetri rekao mi je da jede omiljenu pizzu
u restoranu Angelo's, iza ugla, pa sam svratio onamo.
-Narudžba? -Da.
-Na ime? -Phil Rosenthal.
Nije gotovo.
Brian W.!
Ti prozivaš.
Vincenzo.
-Vincenzo, ja sam Phil. -Bok, Phile.
Brian S.!
Brian S.? Michael W.? Čuo sam drugo ime. Jesi li i ti?
-Phil R.! -Phil R., to sam ja!
Da, uđi.
-Sarah P.! -Sarah P.!
-Sager I.! -Sager I.!
Hajde!
Brian W.!
-Smijem li sjesti? -Naravno.
Hvala, stari.
-Čekate? -Da, čekamo.
-Posluži se. -Ozbiljno?
Da.
-Kako se zoveš? -Joe.
-Ja sam Phil. -Drago mi je.
Također. Više voliš salamu ili kobasice?
-Može salama. -Uzmi.
-Hvala. -Tko ti je prijatelj?
Zovem se Owen.
Bok, Owene. Želiš li komad?
-Da. -Uzmi.
Puno ti hvala.
Da vidimo kakva je. Spremni?
Ja već jedem.
Ukusna je.
-Kako se zoveš? -Isaiah.
-Da.
Dođi, stari.
Voliš li pizzu?
-Da, gospodine. -Zato si i tu.
Ti nisi dobila. Dođi. Voliš s kobasicama?
-Ime? -Lauren.
-Ja sam Jack. -Jack. Uzmi.
Hvala.
Jocelyn, voliš kobasice?
Volim. Hvala.
-Ja volim sve pizze. -Onda dođi.
-Voliš li ovo? -Da, gospodine.
-Uzmi. Ime? -Tom.
-Bok. Ja sam Phil. -Drago mi je.
-Također. Dobar tek. -Puno hvala.
Kako je, Phile?
Vincenzo, ovo je sjajno.
Dobro.
Kako ovdje kažete?
Kako u Phillyju kažete kad je nešto sjajno?
„Ovo je jawn.“
„Delicioso!”
U redu. Može delicioso.
Philadelphia!
Danas sa stručnjakom obilazim stari grad
i važna mjesta iz povijesti naše zemlje.
Ovo je Gavin Shurn.
-Bok, Gavine. -Bok.
-Kako si? -Dobro. A vi?
-Lijep dres. -Hvala.
-Phillies. -Moja omiljena momčad.
-Da? -Da.
-Volim ih jer imaju riječ „Phil”. -Da.
Ova mi je zgrada poznata.
-Da, ovo je Dvorana neovisnosti. -Da.
Ovdje je sastavljena i potpisana Deklaracija o neovisnosti.
-Koji ti je najdraži dio Deklaracije? -To bi bio početak.
-Zvuči jako moćno. -Istina.
Kao da nam je dosta i želimo vlastitu zemlju.
Znaš što je meni najdraže? Već sam rekao.
Onaj dio u kojem piše da imamo prava: na život,
jer bez njega nema ničega, na slobodu…
I ono meni najdraže.
-Na potragu za srećom. -Da.
-Zar ne? -Da.
-Što još možemo vidjeti? -Zvono slobode.
-Može. -U redu.
Milijuni dolaze svake godine u Philadelphiju vidjeti ga.
I zbilja je fora.
Ta pukotina ima poruku.
Gavin me zatim vodi do groba jednog od svojih najvećeg junaka.
Vidi, grob Bena Franklina.
„Godina 1790., Benjamin i Deborah Franklin.”
Nevjerojatno je da je Ben Franklin bio ovdje.
-Nevjerojatno, zar ne? -Da.
Koja je prikladna naknada za srednjoškolca
koji vas je proveo Philadelphijom?
Platit ću mu ovdje.
Franklin Fountain.
Banana za moju malenu
Classic 1904 za vas.
-Je li ovo potraga za srećom? -Da.
SLASTIČARNICA OTVORENO
Prošle je godine Jeff Gordinier, kojeg ste upoznali u Montrealu,
odabrao Kalayu kao najbolji novi restoran u Americi.
Danas se nalazim s njim
i urednikom časopisa Esquire za koji je napisao članak, Kevinom Sintumuangom.
Upoznajte divnu osobu, ne samo u okvirima ovog grada nego i svijeta,
kuharicu Nok Suntaranon.
Kakav je osjećaj pročitati da je tvoj restoran najbolji u Americi?
Bilo je neočekivano. Reći ću vam nešto. Kad je izašao članak,
to nam je spasilo život. To nam je spasilo restoran.
Sjajno je čuti da je članak imao takav utjecaj.
-Zbilja jest. -To zaista puno znači.
-Predivno. -Pogledaj ovo.
Zaista sam sretan zbog tebe jer ćeš se sad raspametiti.
-Ovo su… -Zalogajčići.
Što je to?
Ptičje okruglice.
Ptičje… Da, zbilja, pogledajte.
-Moj Bože, preslatke su. -Nisu li nevjerojatne?
Pogledaj.
Pogledajte kako se rade.
Na svaku se okruglicu
ručno utiskuju brazde tako da sliče perju ptice.
Zatim se ručno izradi vrat i malen kljun od komadića crvene paprike
i dodaju se sjemenke kao oči.
Ima tu puno posla.
O, Bože.
To nije načinio Bog, nego ja.
Ja. Ne Bog.
Ja sam zaslužna za to.
Možda si ti Bog.
Nešto najslađe na svijetu.
-Jesi li kad jeo ovakve okruglice? -Ne.
Kao da sam u palači
i služe mi kraljevu omiljenu hranu.
Moji gosti to zaslužuju. Zaslužuju imati ovo u Phillyju.
Je li ovo vrijedno putovanja u Philadelphiju? Jest.
Jesi li spreman?
-Spreman sam. Reci nam što je što. -Da.
Ovo je curry Massaman.
Unutra je ljubičasti krumpir.
-Da. -Voliš ljubičastu i plavu?
-Volim boje. -I ja.
Ovaj je curry rađen po receptu moje majke.
-Teško ga je skuhati. -Odličan je.
Jest, zar ne?
Kad vidiš ovakvu juhu, znaš da si u iznimnom restoranu.
Imate li kakvo ekstravagantno jelo?
Baš i ne.
Ajme meni!
-Ovo je tom yum. -Tom yum.
-Šališ se. Ovo je juha. -Ovo je poseban tom yum.
Da. Inače bude bez ovoga.
Da. Ovo je…
Poslužit ću vas. Dakle, u juhi je mnogo bilja,
gljiva i azijskog brancina.
Ajme.
O, Bože.
Nešto najbolje.
Nevjerojatna juha.
-Smijem li staviti ovamo? -Smiješ što god želiš.
Curry s prženom govedinom.
-Ovo je ljuto k'o vrag? -Ljuto k'o vrag.
-To si jeo prošli put? -Da, obožavam to.
-Zbilja je… -Nije štedjela.
Mislim, ovo je jako ljuto.
-Vrhunac ljutih jela. -Kompleksan okus.
O, da.
Osjetiš ljutinu?
Moram staviti ubrus jer ne želim da ljudi vide
kako mi mozak curi iz nosa.
Hej, Google.
Nazovi Raymonda.
Evo ga. O, moj Bože!
Zdravo!
Je li moguće da si se proljepšao?
Da, jer više nisam mogao poružnjeti.
U Philadelphiji sam. Pogledaj me.
Znaš što je dobro u Philadelphiji? Mekani perec.
-A odrezak sa sirom? -Pojeo sam ga koliko sam težak.
Bilo je nevjerojatno.
-Vidi što imam! -Baš lijepo.
Pogledajte.
To su moj i Philov tata na snimanju Svi vole Raymonda.
Reci ljudima nekoliko citata svog oca.
Ne znam mogu li ih ponoviti.
U vrijeme telefonskih sekretarica
otkrio je kako preslušati poruke na mojoj sekretarici pozivom.
Znaš, utipkaš brojeve.
Preslušao bi moje poruke
i onda bi mi ostavio poruku u stilu:
„Anna, tvoja prijateljica Linda danas je bila kod liječnika. Želi da je nazoveš.”
Bilo mu je urnebesno.
Pomalo jest.
I meni je bilo smiješno, ali mojoj ženi nije.
Rekla je da je to kao da nam čita poštu.
Rekao sam tati da je smiješno i da znam da se zafrkava, ali…
A on je rekao: „Dobro, kako god.“
Zatim je otkrio kako pozivom
promijeniti pozdravnu poruku na našoj telefonskoj sekretarici.
Kad supruga i ja nismo bili kod kuće
i kad je nazvala da presluša poruke,
umjesto da čuje moj glas,
čula je mog oca kako govori:
„Bok. Dobili ste Raya i Annu. Nisu ovdje, ostavite poruku.
Ako trebate mene, Ala Romana, nazovite 268-20…“
Moja se supruga doslovno rasplakala.
Pobjesnila je.
Raymonde, imamo nešto što se zove šala za Maxa.
Jesi li razmislio o tome?
Da. Imam šalu koja nije samo za Maxa.
Ako me sjećanje ne vara…
-Čuo sam je od Maxa. -Sjajno.
G. Greenberg se probudi na hitnoj.
Liječnik mu kaže: „G. Greenberg, doživjeli ste prometnu nesreću.
Dobra je vijest da ste dobro.
Loša je vijest da nismo uspjeli spasiti vaše…“
Bit ću pristojan: „Vaše intimne dijelove.
Nismo ih mogli spasiti. Ali…
imamo još jednu dobru vijest. Možemo rekonstruirati…“
„Dobili ste 9000 dolara od osiguranja,
što će vam dobro doći jer 2,5 cm stoji 1000 dolara.“
Da.
Liječnik kaže: „Možete potrošiti svih devet tisuća.
Ali najprije porazgovarajte sa ženom.
Nema žurbe.
Možda ćete htjeti potrošiti 4000 ili 5000.
Razgovarajte o tome.
Otiđite kući i vratite se kad budete spremni.”
Ode on i za tjedan dana vrati se u ordinaciju
i liječnik ga pita: „G. Greenberg,
Jeste li razgovarali sa ženom?“
Kaže: „Jesam.“ Liječnik ga pita: „Što ste odlučili?”
A on će: „Kupit ćemo granitne radne ploče za kuhinju.“
-U redu. -Hvala, Raymonde.
-Sjajan si. -Vidimo se.
-Sjajan si. -Zbogom.
Putovanje završavam sa stilom,
gozbom u jednom od najboljih restorana u Americi,
nevjerojatnom Zahavu Michaela Solomonova.
Svi su ovdje. Christina i njezin muž Ben,
Marc, Jeff, Kevin, Nok, Shola,
Joe Beddia, čak i Monica i njezina obitelj:
njezina sestra Jen i brat Steve.
Sjajna ekipa.
Bok. Dobro došli.
Zdravica za krasne ljude koje sam upoznao na svom putovanju.
-Hvala. -Ovdje su neki od mojih omiljenih kuhara.
-Živjeli! -Živjeli!
Živjeli, ljudi!
Ako niste znali, ovo je Michael Solomonov.
-Bok, ljudi. Kako ste? -Bok.
Baš nezahtjevna ekipa.
-Nije li ovo lijepo? -Pozovimo još koju facu.
Moja ekipa nije dovoljno uplašena.
-Ne trebaju biti. -Drago nam je što ste tu.
Kuhari najviše cijene hranu, zar ne?
Ovo je krema.
-Monica je zahtjevna. -Da, jako.
Hvala vam što ste došli. Bete'avon ili dobar tek.
Laffa je vruća. Možete je kidati.
Zasučite rukave.
-Tako se zvao moj prvi album. -Vruća laffa.
Jeff ima tetovažu na vratu. „Vruća laffa.“ Je li ti pokazao?
Michaele, kako se kaže kad tako pomažeš humus?
Da, pomažeš ga. Kad želiš na hebrejskom pitati:
„Želiš li jesti humus sa mnom?”, kažeš…
To znači: „Želiš li pomazati humus sa mnom?“
-Tako. Kao profesionalac. -Da!
Humus se maže.
Ispred Nok je dvaput kuhani patlidžan.
Govedina s tahinom i humus s tahinom.
Dobar tek.
Kad sam otvorila restoran, podrška koju mi je pružila zajednica,
Mike i svi ostali bila je jednostavno nevjerojatna.
Da, mi smo…
-Susjedi. -Da.
Došla bi oko sedam i rekla: „Chefe!“
-Zbilja? -„Donijela sam ti hranu.“
A na tanjuru 18 jela. Pomislio sam: „Bože.“
Moj Bože. To je prava zajednica.
Prava zajednica, da.
Imamo pečeni patlidžan sa zhugom, jemenskom čili pastom.
-A na vrhu… -Glačaš ga?
Da. Sad ćemo…
Odakle ti ta stvarčica?
Ja sam ovdje zadužen za rublje.
Palimo češnjak,
đumbir i kardamon.
Pravi si zabavljač, Michaele.
Ostavite mi hlače. Izglačat ću ih.
Možda budem morao.
Phile, pomogni mi sa zadnjim jelom.
Uplašio se da će sve proći glatko, pa sad treba moju pomoć.
O, Philipe.
-Možeš? -Odlično.
U redu, idemo.
Dame i gospodo, predstavljam vam
jedno od mojih najdražih jela.
Janjeći hrbat…
-Ti si ga ispekao? -S melasom…
-Bravo. -I šipkom.
O, Bože.
-Ajme. -Zbog ovoga sam zaljubljen u Michaela.
-Slažem se. -Opa.
Poslužite se ovime.
Navalit ću.
Ukusno je.
-Plešeš? -Odlično je.
Monica.
-Uzmi. -Ajme.
Srž Philadelphije je njezina zajednica.
Za mene je to obitelj.
A moji stari i novi prijatelji uistinu su moja obitelj.
S kojom nekad jašem.
G. W. C., ostavite si svoj spomenik,
jer bih ja radije bio u Phillyju.
Jedno je sigurno, ovdje ću se najesti.
Od svih dosadašnjih epizoda,
mislim da sam ovaj tjedan u Philadephiji pojeo više
nego u bilo kojem drugom gradu.
Michael!
Puno vam hvala.
Ovo mi puno znači.
Volim vas. Volim ovaj grad.
-Da. -Volim ga.
-Prokleto ga volim! -Ne psuj!
Oprosti.
Trudimo se biti stvarni.
Prijevod titlova: Ivan Fremec