‫- סדרה תיעודית של NETFLIX -‬
‫"איש רעב ומאושר‬
‫נוסע לו בים וביבשה‬
‫מנסה הוא להבין‬
‫את אמנות הפסטה, החזיר, העוף והטלה‬
‫הוא ייסע אליכם‬
‫הוא יטוס אליכם‬
‫הוא ישיר בשבילכם‬
‫הוא ירקוד בשבילכם‬
‫הוא יצחק איתכם‬
‫והוא יבכה בשבילכם‬
‫והוא מבקש רק דבר אחד בתמורה‬
‫שמישהו יאכיל‬
‫שמישהו, שמישהו יאכיל את פיל‬
‫שמישהו יאכיל אותו עכשיו"‬
‫- פילדלפיה -‬
‫וו.סי. פילדס הגדול נשאל פעם‬ ‫מה הוא רוצה שיכתבו על המצבה שלו,‬
‫והוא אמר, "בהתחשב בנסיבות,‬ ‫אני מעדיף להיות בפילדלפיה."‬
‫אני מכיר את פילדלפיה כי גדלתי בניו יורק,‬
‫ואני חושב שהטיול הראשון שלי‬ ‫היה למכון פרנקלין בכיתה ה'.‬
‫ואז פגשתי בחורה…‬
‫שגדלה ממש ליד פילדלפיה.‬
‫והיא נראתה לי בסדר, אז התחתנתי איתה.‬
‫זה היה לפני 32 שנים.‬
‫ומאז אני חוזר לכאן כדי לראות‬ ‫את המשפחה של מוניקה וסתם לבקר,‬
‫את העיר הזו שיש לה אופי‬ ‫וגאווה עירונית משלה.‬
‫מכנים אותה "עיר אהבת האחים".‬
‫כאן גם כתבו "כל בני האדם נבראו שווים".‬
‫אבל כמובן, זה יותר מכיל מזה.‬
‫רוח הדברים עדיין קיימת ופורחת כאן,‬
‫במיוחד בקהילת השפים שאתם עומדים להכיר.‬
‫בדרך כלל התחנה הראשונה שלי בפילדלפיה‬ ‫היא שוק "רדינג טרמינל".‬
‫זה אחד השווקים הנפלאים בעולם,‬
‫ויש בו את האוכל הטוב ביותר‬ ‫שתמצאו בכל מקום.‬
‫טוב, פיל, מה תרצה?‬ ‫-תוכל לעשות לי דוגמית?‬
‫אתה רוצה פרעצל רגיל, קודם כל.‬
‫בהחלט. זה הפרעצל האהוב עליי.‬ ‫-זו חובה.‬
‫אני תמיד מזמין פרעצל ללא תוספות,‬
‫אבל היום אני ממלא אותם בדברים.‬
‫ניקח את זה בעוד כמה דקות.‬ ‫-כן.‬
‫כי נראה לי שאקנה הרבה דברים כאן.‬
‫עם מי לדבר?‬ ‫-דבר עם ג'י קודם.‬
‫לדבר איתם?‬
‫כדאי לי להזמין "רובן", נכון?‬ ‫-כן, איזה סוג של רובן?‬
‫מקסים. פעם עבדתי במעדניה בניו יורק.‬
‫אני איש מעדנייה.‬ ‫-איש מעדנייה.‬
‫אז אהיה קשוח בביקורת שלי.‬ ‫-כן.‬
‫אתה עושה את זה נכון.‬
‫אפשר לטעום מהבשר?‬ ‫-כן.‬
‫אני מת עליך. תודה.‬ ‫-בכיף.‬
‫אתה מבין בזה.‬ ‫-כן.‬
‫טוב, לאן ללכת? מכאן.‬
‫"דיניקס".‬ ‫-שלום.‬
‫אני מת עליכם. מה נשמע?‬
‫בסדר.‬ ‫-אני בא לכאן שנים. אתה יודע מה אני רוצה.‬
‫חזיר צלוי, כנראה.‬ ‫-עם כל התוספות.‬
‫אין בעיה.‬
‫איפה טיה?‬ ‫-כאן.‬
‫היי, מה שלומך?‬
‫שמעתי עליך הרבה.‬ ‫-תודה.‬
‫שמעתי שאת מלכת פאי הבטטות.‬ ‫-כן.‬
‫אם תוכלי להכין‬ ‫את מה שאת יודעת שאני חייב לקבל…‬
‫בסדר.‬ ‫-נעים להכיר.‬
‫נעים גם לי.‬ ‫-נעים מאוד, ידידי.‬
‫זו הבת שלי, למירה.‬ ‫-כל המשפחה?‬
‫כן, זה עסק משפחתי.‬ ‫-אני מת על זה. אלוהים.‬
‫יש לכם "חיי פאי".‬ ‫-כן.‬
‫הו, כן.‬
‫כאן מוכרים שוקי הודו. אני מת על שוקי הודו.‬
‫זה פיל רוזנטל!‬ ‫-שלום.‬
‫היי, פיל.‬ ‫-היי.‬
‫מה נשמע? נפלא לראותך.‬ ‫-נהדר לראותכן.‬
‫רציתי להביא את מוניקה וחשבתי שיהיה נחמד,‬
‫להביא את חברות הילדות שלה.‬ ‫מרי קייט, לינדה וסלסטין.‬
‫אנו לא נפגשים איתן לעתים קרובות,‬ ‫אבל הינה הן.‬
‫אז נתחלק בכמה דברים, זה הכול.‬
‫הבאת הכול.‬ ‫-כן. מה נשמע אתכן?‬
‫מצוין.‬ ‫-ממש טוב.‬
‫אוכל לעזור לך?‬ ‫-בבקשה.‬
‫הבאנו לובסטר, אם אתן אוהבות.‬ ‫-השתגעתם?‬
‫אולי אוהב את זה.‬ ‫-הינה העוף.‬
‫תודה.‬ ‫-זו ארוחת הבוקר הרגילה של מוניקה.‬
‫מוניקה מבשלת את זה בבוקר?‬ ‫-אני אוהבת לבשל, זה מרגיע אותי.‬
‫כמו כשהיינו ילדות, מון.‬
‫היה לה תנור צעצוע, מקרר צעצוע.‬
‫היו לה את כל המוצרים של "סוזי הומייקר".‬ ‫-באמת?‬
‫ובכל זאת היא לא למדה מזה.‬
‫אתן במקרה אוהבות‬ ‫את הפרעצלים הטובים בעולם?‬
‫רוצה פרעצל?‬ ‫-תודה, פיל.‬
‫זה פרעצל עם בשר הודו, ביצה וגבינה.‬
‫אלוהים אדירים.‬ ‫-מה?‬
‫לא שמעתי על זה.‬ ‫-אני אטעם.‬
‫לא היו כאלו בהפסקות ב"סיינט ג'ו".‬ ‫-כן.‬
‫מי זוכרת את הפגישה הראשונה שלכן?‬
‫כיתת האם בתיכון.‬
‫פגשתן אותה בכיתת האם בתיכון,‬ ‫אבל אתן גרתן…‬
‫באותו הרחוב?‬
‫בבית הסמוך.‬ ‫-בבית הסמוך.‬
‫אותה כניסה.‬
‫חלקנו את הכניסה.‬ ‫-כן.‬
‫יש לנו תמונה שלנו.‬
‫הייתי בת שנתיים ואת היית בת שלוש.‬
‫- לינדה, מוניקה -‬
‫ישבנו בכניסה לבניין עם הילדים…‬
‫אז מאז שנולדתן, למעשה.‬ ‫-כן.‬
‫זה פאי הבטטות המפורסם של טיה.‬
‫תטעמו, כולם מדברים על פאי הבטטות הזה.‬ ‫-בסדר.‬
‫לא צריך לאכול הכול.‬
‫תודה לאל.‬ ‫-זה בלתי אפשרי.‬
‫לא אכעס עלייך אם לא תאכלי, אבל…‬
‫אנסה הכול.‬
‫יש כאן פאי בטטות.‬ ‫-זה ממש נהדר, באמת.‬
‫זה אדיר.‬ ‫-תודה, פיליפ.‬
‫תודה על ההזמנה.‬ ‫-איך אני?‬
‫אתה בסדר גמור.‬ ‫-אתה מצוין.‬
‫תודה רבה לך.‬
‫אני מת עליכן, טוב לראותכן.‬
‫תודה רבה. זה היה מעולה.‬
‫- תאכלו דגים ותזכו לחיים ארוכים -‬
‫- שוק האוכל‬ ‫פתוח כל השבוע -‬
‫שולה אולנלויו‬ ‫הוא אחד מאנשי האוכל הנהדרים בפילדלפיה.‬
‫הוא שף ניגרי וכתב אוכל,‬
‫שעוזר לאנשים להרכיב‬ ‫רעיונות קולינריים חדשים.‬
‫אז כשהוא מזמין אותך לברביקיו בחצר ביתו,‬ ‫כנראה שלא יהיו שם המבורגרים ונקניקיות.‬
‫זו הגינה.‬
‫אלוהים.‬ ‫-הטבע בעיר.‬
‫זה מהמם, תראה. אני מת על זה.‬
‫נאכל בראנץ'.‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫נתחיל בדברים המהירים. זה דיונון.‬
‫קלמרי טרי וטוב.‬
‫הבישול של הדיונון כושל,‬ ‫כשלא משתמשים בחום מספיק גבוה.‬
‫התנור חייב להיות חם מאוד.‬ ‫-מה? בחיי.‬
‫זה חם מאוד.‬
‫זה בסביבות 370 מעלות.‬
‫אל תיבהל מהשימוש שלי בידיי.‬
‫יש דברים שדורשים יותר מיומנות‬ ‫מכפי שניתן להשיג עם כלי עזר.‬
‫רוב האנשים הם "ביישני חום" ואין להם…‬
‫את הידע של עוצמת החום‬ ‫שנדרשת כדי לבשל דברים.‬
‫ביישני חום.‬
‫ביישני חום, כן.‬
‫אם אתה רוצה לבשל באש…‬ ‫-כן.‬
‫אתה לא יכול לפחד מאש.‬
‫זה מתבשל די מהר, כבר אפשר לראות.‬
‫זה היה מהיר.‬
‫זכור שלא ריססתי דבר על רשת הגריל.‬
‫כן.‬ ‫-וזה לא נדבק.‬
‫אתה משתמש בחום הנכון כדי לבשל דיונון.‬
‫תראה.‬ ‫-ואו, זה ממש מהיר.‬
‫זהו, וסיימת.‬
‫ברגע שסיימנו…‬
‫קצת שמן זית.‬
‫ותהיה נדיב עם שמן הזית.‬ ‫-כן.‬
‫תענוגות…‬
‫ללא נדיבות, אינן תענוגות.‬
‫אתה יודע? צריך שזה יהיה טוב.‬
‫זו אמרה נהדרת.‬ ‫-בהחלט.‬
‫אלו עלי צלפים מאיטליה.‬
‫רוב האנשים אוכלים צלפים, אבל הם לא…‬
‫הם לא יודעים על העלים.‬ ‫-הם טעימים.‬
‫לא היה לי מושג לגבי העלים.‬
‫תרצה דיונון, אדוני?‬
‫כן.‬ ‫-דיונון בשתי דקות.‬
‫רואה כמה עסיסי זה?‬ ‫זה בקושי מבושל, אבל מבושל.‬
‫זה לא קשה, כי זה לא מבושל יתר על המידה.‬
‫שולה, אני כבר אוהב אותך.‬ ‫-ועלה הצלפים.‬
‫כן, עלה הצלפים גאוני.‬
‫מה שיפה ב"משחק הדיונון" הזה,‬ ‫לא יורים לך בראש.‬
‫אתה רואה?‬ ‫-מה קורה פה?‬
‫אני מכין לך ביצים אפויות.‬
‫זה מתבשל.‬ ‫-ביצים אפויות ברוטב עגבניות?‬
‫רוטב עגבניות חריף, כמעט כמו…‬
‫כמו שקשוקה.‬ ‫-כמו "שקישוקה".‬
‫אני מת על זה.‬
‫אתה רואה איך זה עובד בתנור הזה? כאילו…‬
‫מהיר.‬ ‫-זה מהיר.‬
‫עושים ככה.‬
‫ואו. מי לימד אותך לבשל?‬
‫שף שעבדתי אצלו בשם פריץ בלנק.‬
‫איפה זה היה?‬
‫במסעדה בשם "דו שמניי" בפילדלפיה.‬
‫הוא היה שף גרמני והולנדי מפנסלבניה.‬
‫תראה איזו מהירות.‬ ‫-זה לקח 15 שניות.‬
‫נכון, ידידי.‬
‫היה לך תנור צעצוע כשהיית ילד?‬
‫הלוואי.‬
‫אני לא מנסה להכין פיצה, זה לחם כפרי מהיר,‬
‫משהו שאפשר לטבול ברוטב העגבניות.‬
‫אז זה הכול.‬
‫יהיה לנו לחם בעוד פחות מ…‬
‫תשעים שניות, אולי.‬
‫אני אוהב פיצה בתנור עץ, אז…‬ ‫-גם אני.‬
‫טוב, הינה זה בא.‬
‫"פאנה".‬ ‫-פשוט לעשות ככה.‬
‫כן.‬ ‫-בחיי.‬
‫צריך לתפוס את החלמון.‬
‫נכון מאוד.‬ ‫-בבקשה.‬
‫תודה. לא תצטרף אליי?‬
‫אני מצטרף אליך, פיל.‬
‫בהחלט, תראה.‬
‫זה החלק הכי טוב.‬
‫קצת מלכלך, אבל…‬
‫בחיי!‬
‫עם בזיליקום טרי.‬
‫אנחנו אוכלים כמו חזירים,‬ ‫אבל זה נפלא. נכון?‬
‫זה 14.95 דולר, שיהיה לך יום טוב.‬
‫ובכן, נכון שזה…‬
‫מושלם.‬
‫בשעה שתעשה את זה, אני אבשל סטייק.‬
‫בסדר.‬
‫הוא לא יודע את זה,‬ ‫אבל עברתי לגור במרתף שלו.‬
‫איך תרצה את הסטייק?‬ ‫-מדיום רר.‬
‫בסדר, יופי.‬
‫זו המסעדה האהובה עליי.‬
‫מה דעתך על זה? בישול באש.‬ ‫-זה נהדר.‬
‫אתה נהדר.‬ ‫-קלי קלות. קדימה.‬
‫זה מוכן.‬
‫אני אוהב לצפות את הסטייק‬ ‫בכמות נדיבה של שמן זית לאחר הבישול.‬
‫זה למעשה מונע מהבשר לאבד את המיצים שלו.‬
‫אז עד שהוא ינוח ואחתוך אותו,‬ ‫תראה שהוא יהיה עסיסי וטעים.‬
‫תראה את זה.‬
‫לכן צריך קרש חיתוך עם חריצים.‬
‫בשביל זה.‬ ‫-בשביל זה.‬
‫אנשים!‬
‫שולה.‬ ‫-זה בסדר.‬
‫אני מחבב את שולה.‬
‫תראו את זה.‬ ‫-סיימנו. עוד קמצוץ מלח.‬
‫להתחיל?‬ ‫-קיבלת סטייק.‬
‫נראה שהחתיכה הזו מיועדת לי.‬
‫איזה בוקר יש לי!‬
‫זהו זה. תעשה את זה טוב.‬
‫אחד מחבריי היקרים‬ ‫הוא איש מצחיק ונהדר, פאטון אוסוולט.‬
‫הוא במקרה נמצא בפילדלפיה.‬ ‫-אלוהים, בוא הנה.‬
‫ואני לוקח אותו‬ ‫לאחת המסעדות הטובות בפילדלפיה.‬
‫למעשה, היא ברשימה של ה"ניו יורק טיימס",‬ ‫"50 המסעדות הטובות באמריקה".‬
‫זה "לייזר וולף".‬
‫היא שייכת לידידי השף וחתן הפרס‬ ‫ע"ש ג'יימס בירד, מייקל סולומונוב.‬
‫השף הראשי שלו‬ ‫ב"לייזר וולף" הוא אנדרו הנשו.‬
‫מה נשמע?‬
‫מה קורה?‬ ‫-שלום.‬
‫תקבלו את הפיתה הטובה בעולם.‬
‫זה… הינה, בבקשה.‬
‫יש לנו את כל הסלטים.‬
‫זה נקרא "סלטים".‬
‫זה נקרא "סלטין"?‬
‫סלטים.‬ ‫-עם מ', סלטים.‬
‫בסדר. סלטים.‬
‫יש לנו כרוב סיני,‬ ‫סלט שעועית נחמד עם זיתים.‬
‫כן.‬
‫כרוב אדום, שומר חרוך עם בצל אדום וסומך.‬
‫חציל באבא גאנוש.‬
‫פטריות צרובות ושורש סלרי צלוי.‬
‫אפשר לקבל קוקטייל שרימפס?‬
‫רק תביא לי קוקטייל שרימפס.‬ ‫-לא יודע…‬
‫אנו שומרים על כשרות.‬
‫קערת אגוזים וקוקטייל שרימפס, תודה.‬
‫תבחר את הנשק שלך.‬ ‫-תודה.‬
‫תודה, ידידי.‬ ‫-תראה. תודה.‬
‫תראה.‬
‫רגע, זה כמו כרית קטנה.‬
‫אלוהים, אם אירדם…‬ ‫-כן.‬
‫עם הניחוח הזה…‬
‫זה צריך להיות ניחוח של נר.‬
‫כן.‬ ‫-פיתה טרייה.‬
‫זה צריך להיות בושם. תעשה ככה.‬
‫תנגב אותה כמו…‬ ‫-כן, קצת…‬
‫כן, צריך לתפוס הכול.‬
‫אני רוצה לטעום את זה.‬ ‫-כן.‬
‫כן.‬
‫בסדר. המטבח הישראלי הוא…‬
‫עבור אמריקנים רבים זה די אקזוטי,‬ ‫אז חייבים להיות מדויקים.‬
‫כן, אבל אתה יודע מה?‬ ‫אין דבר כזה "מטבח ישראלי",‬
‫או "אוכל ישראלי".‬ ‫-כן.‬
‫זה שילוב של כל הדברים מהאזור ההוא.‬ ‫-כן.‬
‫אז יש הבדלים בכל אזור‬ ‫שאנשים יכולים להבחין בהם,‬
‫ולהעדיף במטבח הזה?‬
‫יש מלחמות חומוס.‬
‫מלחמות חומוס?‬
‫"זה לא החומוס הכי טוב, זה כן."‬ ‫-באמת?‬
‫"החומוס הסורי…"‬
‫אתה יודע, "הלבנוני הכי טוב."‬
‫מה זה?‬ ‫-זה צ'יפס "צרפתי", למען האמת.‬
‫באמת?‬ ‫-צ'יפס "צרפתי".‬
‫אז יש השפעה צרפתית בישראל, היית אומר?‬
‫כאן יש טחינה קטשופ.‬
‫יש בזה את הדבר שאנחנו הכי אוהבים.‬ ‫עמבה, טחינה,‬
‫וקצת "היינץ 57".‬
‫זהו זה.‬ ‫-בגלל זה…‬
‫לכן זה מיוחד.‬ ‫-זה מייחד אותו, כן.‬
‫אני אוהב להדליק את פאטון על אוכל, כי…‬
‫אתם יודעים, הוא רמי מ"רטטוי".‬
‫אז כבר ידעת…‬
‫ואהבת מסעדות ארבעה כוכבים לפני "רטטוי"?‬
‫לא, לא ממש. כלומר…‬
‫היו כמה מסעדות שאהבתי אבל כשהתחלתי לטייל,‬
‫ולנסוע עם אנשים אחרים…‬
‫במיוחד… אתה יודע מי ממש מבין‬ ‫במסעדות טובות? להקות רוק.‬
‫התחברתי לחבר'ה מ"אנתרקס" והם…‬
‫סקוט איאן הוא "סנוב יין".‬
‫יודע הכול על יין.‬ ‫-הבחור מ"אנתרקס"?‬
‫"אנתרקס". אכלתי איתו והוא אמר,‬
‫"נביולו לא מתאים לעגל, אני מחזיר אותו."‬
‫והוא צודק.‬
‫ואז הוא עולה לבמה ו…‬
‫כן, והוא פשוט יודע, אז…‬
‫כי אם אני מטייל, אני רוצה ליהנות.‬
‫אהפוך את זה להרפתקה כיפית, אז…‬
‫זה מה שאני עושה.‬ ‫-הם הכירו לי את הרעיון של…‬
‫"אם תצא למסעדה, אתה צריך ליהנות."‬ ‫לקח לי זמן לעשות את זה.‬
‫תראה מי כאן.‬
‫מה שלומך?‬
‫ייתכן שאתם זוכרים את ידידי מייקל סולומונוב‬ ‫מהפרק בתל אביב.‬
‫חלף זמן.‬ ‫-יותר מדי זמן.‬
‫נפלא לארח אותך בעיר היפה שלנו.‬
‫שב.‬ ‫-אשאר אתכם, זה בסדר?‬
‫שף אנדרו, מה יש לנו?‬ ‫-כאן יש לנו לברק שלם,‬
‫עגבניות, ג'ינג'ר, קימל. כמה דברים טעימים.‬
‫ואו.‬ ‫-וכאן,‬
‫הכול מהגריל. יש קובידה טלה ובקר.‬
‫סלקים שאנו אופים במלח,‬ ‫מעשנים, מצפים וצולים.‬
‫ושישליק עוף עם גויאבות, בצלים ושום.‬
‫וקצת בצל מקורמל וטחינה.‬
‫תראו את הפרצוף של פיל, הוא מאושר.‬
‫תודה רבה.‬
‫אני עם שני חברים טובים,‬ ‫אוכל את האוכל הטוב בעולם.‬
‫נפלא שהביאו יצירה אקזוטית של אוכל‬ ‫ואנחנו כל הזמן חוזרים לצ'יפס.‬
‫זו הבעיה, הצ'יפס כל כך… נכון?‬
‫אני אוהב לעשות…‬
‫אני אוהב את זה.‬ ‫-תראו אותו.‬
‫מה?‬ ‫-תעלול של שף.‬
‫כן, תעלול של שף. זה ה"ג'ון" שלי.‬
‫מה זה "ג'ון"?‬
‫"ג'ון" זה כל דבר. זה נושא.‬
‫זה כל דבר.‬ ‫-"ג'ון"?‬
‫"ג'ון". זה אומר, למשל…‬
‫"תעביר לי ג'ון".‬
‫זה כמו "תעביר לי פיתה".‬
‫הבנת? אני רק…‬
‫באיזה גיל מותר להשתמש במילה הזו?‬
‫מתי שבא לך, יש לך חופש ספרותי…‬
‫אבל יש דברים מסוימים, אתה יודע…‬ ‫אי אפשר להגיד לאחר גיל 50.‬
‫אני חושב שמעל גיל 50, לומר "זה סופני"…‬
‫זה לא יוצא ממך נכון.‬
‫נכון? אני רואה אנשים‬ ‫שעושים את זה בטוויטר וזה כאילו…‬
‫"אחי, לא."‬
‫אם אתה מעל גיל 50 ומשהו סופני, לך לרופא.‬
‫אתה רץ לשירותים וזה סופני,‬ ‫אתה צריך ללכת לגסטרואנתרולוג.‬
‫כן.‬
‫מוניקה ואני אוהבים אמנות,‬
‫ורציתי להביא אותה למקום שהיא‬ ‫מעולם לא הייתה בו, למרות שהיא מפילדלפיה.‬
‫גני הקסם של פילדלפיה.‬
‫לא ייאמן שלא שמעתי על זה.‬
‫איזו מין "פילדלפית" את?‬ ‫-אני יודעת.‬
‫היי. אליסון, נכון?‬ ‫-היי, ברוכים הבאים.‬
‫היי, אני פיל.‬ ‫-ברוכים הבאים לגני הקסם.‬
‫תודה. זאת מוניקה, אשתי הקסומה.‬ ‫-נעים מאוד.‬
‫איזה מקום יפה.‬
‫מכאן?‬ ‫-כן, היכנסו לפה.‬
‫- לאכול -‬
‫מייד מצאנו את נושא התוכנית, יש צלחות.‬
‫נכון, יש כאן הרבה כלי הגשה.‬ ‫-בקבוקים.‬
‫ואו, תראי איזה יופי.‬
‫כן.‬ ‫-ממש נחמד.‬
‫זה פסיפס של 270 מ"ר.‬
‫כן.‬ ‫-זו יצירה של אדם בשם איזייה זאגר.‬
‫הוא הקים את האתר הזה ב-1991,‬
‫הוא עבד על זה במשך כ-30 שנה, זה די מגניב.‬
‫הוא התעסק גם בדברים אחרים,‬ ‫או שהוא היה אובססיבי?‬
‫אשתו מדהימה?‬ ‫-הוא אוכל, ישן ונושם פסיפס, כן.‬
‫כל כך יפה.‬
‫אני בטוח שילדים אוהבים את זה.‬ ‫-כן.‬
‫דמיינו מה ילדים עושים כשהם חוזרים הביתה.‬
‫נכון.‬ ‫-"אימא, תגידי שלום לצלחת הזו."‬
‫כן, אימא אומרת, "איפה תיק האיפור שלי?"‬
‫"טבלתי אותו במלט בחצר."‬
‫רצינו לפגוש את האמן‬ ‫מגני הקסם, איזייה זאגר.‬
‫שאלתי אותו מה המקום האהוב עליו‬ ‫והוא אמר "סאות' פילי ברבקואה".‬
‫- סאות' פילי ברבקואה -‬
‫היינו ביצירה היפה שלך אתמול.‬
‫אתה מתכוון לגני הקסם של פילדלפיה?‬ ‫-זהו זה.‬
‫כן, אני מכיר את המקום הזה.‬
‫זו הייתה הפעם הראשונה שלנו.‬
‫לא ייאמן, גדלתי ליד פילדלפיה‬ ‫ומעולם לא הייתי שם,‬
‫כמו משוגעת.‬
‫זה היה הסוד השמור ביותר בפילדלפיה,‬
‫אבל זה כבר לא סוד.‬ ‫-כבר לא.‬
‫איזו מורשת השארת בעיר הזאת.‬
‫עדיין לא.‬
‫אני רוצה להישאר עוד קצת.‬
‫השפית והבעלים של סאות' פילי ברבקואה‬ ‫היא כריסטינה מרטינז.‬
‫כריסטינה היא מהגרת מקסיקנית‬ ‫שמכרה אוכל מהדירה הקטנטנה שלה,‬
‫וכעת היא הבעלים‬ ‫של אחת המסעדות המצליחות בפילדלפיה.‬
‫כריסטינה, קראנו עלייך.‬
‫כשבישלת בדירה שלך והוצאת משלוחים משם.‬
‫כן.‬ ‫-כך הכרת את אייזיה?‬
‫לא, לפני כן.‬ ‫-מה קרה לפני כן?‬
‫היא הביאה אוכל לעובדים שלי בסטודיו.‬ ‫-כן.‬
‫כן.‬ ‫-וחשבתי שזו אישה מדהימה.‬
‫כן.‬ ‫-ואז הקשר בינינו נותק למשך עשר שנים.‬
‫יותר מעשר שנים.‬
‫ואז עמדתי מחוץ לגני הקסם.‬
‫כן.‬ ‫-ואישה קפצה מאופניים,‬
‫חיבקה ונישקה אותי ואמרה ששלומה נהדר.‬
‫וחשבתי, "מי זאת הייתה?"‬
‫אבל נשים מנשקות אותך כל הזמן, לא?‬
‫לא כל הזמן. אני רוצה את זה יותר.‬
‫אולי תקבל קצת היום, עם קצת מזל.‬ ‫-נראה לי שזה יקרה.‬
‫מוניקה, זה נהדר.‬ ‫-זה מעולה.‬
‫הטעם של מרק הבשר פשוט מטורף, נכון?‬
‫כריסטינה הכירה את בעלה‬ ‫ואת השותף שלה למסעדה, בן מילר,‬
‫כשעבדו ביחד במטבח אחר בפילדלפיה.‬
‫עד שהתגלה שהיא בלתי חוקית.‬
‫הבעלים פיטר אותה על המקום,‬ ‫אבל החוויה הזו חיזקה את המחויבות שלה,‬
‫לא רק לפתוח מקום משלה, אלא גם‬ ‫להילחם על זכויותיהם של עובדים בלתי חוקיים.‬
‫אז ניתן להוסיף "אומץ"‬ ‫לרשימת הכישרונות הברורים יותר שלה.‬
‫אומרים שזה חריף. שאעשה את זה?‬
‫ואו, זה טוב.‬ ‫-אתה יודע, אני מקבל אוכל בחינם לנצח.‬
‫כאן?‬ ‫-לנצח, כן.‬
‫לכן צריך להיות אמנים.‬ ‫-והיא צעירה ממני.‬
‫אז לנצח זה באמת לנצח.‬
‫איך האוכל, אייזיה?‬ ‫-את יודעת מה? זה נפלא.‬
‫זה טוב?‬ ‫-כן, בהחלט.‬
‫אני אוהב את זה מאוד. זה דבר נפלא.‬
‫אני כל כך מתרשם ממך,‬
‫ומהמסע שלך. מבחינתי את אמריקה.‬
‫בזכותך אמריקה נהדרת.‬
‫בראבו.‬ ‫-כן, אני באמת מאמין בזה.‬
‫ושניכם…‬
‫גם אתה, אייזיה.‬
‫שניכם מזינים את הנשמה,‬
‫אני מאוד גאה להיות כאן עם שניכם.‬
‫רציתי לומר את זה.‬
‫תודה.‬ ‫-לא, תודה.‬
‫תודה. שנינו אמנים חזקים.‬
‫אני צריך כתוביות.‬ ‫-תיהנו, אני צריכה ללכת ומייד אשוב, טוב?‬
‫תודה. איזו מתוקה.‬ ‫-אלוהים.‬
‫היא נהדרת.‬
‫אוכל לומר לך כמה נפלא היה להכיר אותך?‬
‫אתה שונה ממה שחשבתי.‬ ‫-איך חשבת שאהיה?‬
‫לא חשבתי כלום‬ ‫כי לא צפיתי בתוכנית הטלוויזיה.‬
‫תני לו נשיקה.‬ ‫-אלוהים.‬
‫תודה.‬
‫היא טיפוס.‬
‫ביי, אייזיה.‬
‫אנחנו נוסעים לוויסהייקן ואלי פארק‬ ‫עם החבר שלי, מייקל סולומונוב,‬
‫ואנו עושים את זה.‬
‫מה נשמע?‬ ‫-אתה רוכב? אתה עושה את זה?‬
‫אז אני רק… לא.‬
‫אתה מוכן?‬ ‫-באמת? כן. קדימה.‬
‫זה פרק של "יהודים רוכבים".‬ ‫-כן.‬
‫תראו אותה. מה שמה?‬ ‫-בריג'יט.‬
‫בריג'יט. היא בשבילי?‬
‫בריג'יט היא בשבילך.‬
‫היי, בריג'יט.‬
‫איזו מתוקה.‬
‫ראשית נמצא קסדה שתתאים לראשך.‬
‫זה קטן.‬
‫זהו, עכשיו זה טוב.‬
‫ואז נעלה אותה עליה.‬
‫אני אוהב גרם מדרגות לסוסה.‬
‫יש אנשים כמו בוקרים‬ ‫שלא צריכים את גרם המדרגות.‬
‫אבל אנחנו לא בוקרים.‬ ‫-את צודקת.‬
‫קפוץ והרם את רגל ימין.‬ ‫-לקפוץ ולהרים.‬
‫עלייה יפה.‬
‫אני מודאג מהירידה.‬ ‫-כן.‬
‫בוקר טוב.‬
‫אני על סוסה.‬
‫אני אוהב את הסוסה בריג'יט.‬
‫שני אלו נראים כל כך מתוקים ועדינים…‬
‫זהירות, מותק.‬
‫לאן אתה הולך?‬ ‫-לא.‬
‫בריג'יט!‬ ‫-היא לא מרוצה.‬
‫קדימה, טוב, יופי.‬
‫היא הולכת לאן שבא לה.‬ ‫-לאן בא לך ללכת, מותק?‬
‫יודעים לאן היא רצתה ללכת?‬
‫- דלסנדרו'ס‬ ‫סטייק, בירה, כריכים -‬
‫כל הכבוד, בריג'יט.‬
‫כל הכבוד.‬
‫זו באמת הסוסה האהובה עליי.‬
‫היא לקחה אותי לדלסנדרו'ס. כלומר, זו סוסה…‬
‫נכון?‬
‫מערכת הניווט באוטו שלי פחות טובה מבריג'יט.‬
‫והינה זה.‬
‫בשר קצוץ עם גבינה ותוספות לבחירתך,‬
‫בלחמנייה ארוכה ורכה.‬
‫זה כריך "פילי צ'יז סטייק" המפורסם.‬
‫אז נתחיל במנה הקלאסית.‬ ‫-נראה טוב.‬
‫כן.‬
‫אולי תשים קצת רוטב? כן.‬ ‫-רוצה קצת?‬
‫אשים קצת.‬
‫כשאתה מגיע לפילדלפיה‬ ‫אתה חייב לאכול צ'יז סטייק?‬
‫כמובן. כן!‬
‫הלחמניות כל כך טעימות,‬ ‫הן קלילות יותר מאוויר.‬
‫כל כך רכות וטעימות.‬
‫יש הרבה כריכי צ'יז סטייק נהדרים בעיר.‬
‫נכון? זה הקטע שלנו, אבל…‬
‫לא טובים מאלו.‬
‫לכל כריך יש קטע משלו וזה כל כך שונה,‬
‫מאלו שמקבלים במרכז העיר.‬
‫זה טעים.‬ ‫-כן?‬
‫רוצה לטעום?‬
‫אלוהים.‬
‫כשהיא מקיאה עליך.‬ ‫-ביקורתית… כן.‬
‫היא רצתה לטעום.‬ ‫-היא התקרבה.‬
‫נראה לי שהבצלים יבריחו את הסוסים.‬
‫נתפוס טרמפים בחזרה לפארק.‬
‫הבשר בכריך הוא אנטריקוט.‬
‫אנטריקוט נהדר.‬
‫כל שאר המרכיבים נהדרים.‬
‫בזכותם אפילו הגבינה המעובדת טעימה.‬
‫וזה לא קל.‬
‫זה סופני.‬
‫-אמרתי את זה בהקשר הנכון.‬
‫אבל פילדלפיה היא לא עיר של כריך אחד.‬
‫הם מכינים כריכי צ'יז סטייק מנצחים,‬
‫אבל המומחיות של אחד‬ ‫המקומות האהובים עליי נמצאת בשמו.‬
‫יש מוסד קלאסי כאן בפילדלפיה.‬
‫זה נקרא "החזיר הצלוי של ג'ון"‬ ‫ואני מגיע לכאן כבר שנים.‬
‫היום יעזור לי ידידי הוותיק, סטיבן נתן,‬
‫שכתב איתי ב"ריימונד" בהתחלה.‬
‫כשחקן צעיר, הופיע בגרסה‬ ‫הקולנועית של המחזמר "1776"‬
‫שמספר על מלחמת העצמאות בפילדלפיה.‬
‫והוא חזר!‬
‫אלוהים.‬
‫הבאתי לך כריך… או שניים.‬
‫אלוהים.‬ ‫-כן.‬
‫טוב, זה מספיק?‬ ‫-זה טוב.‬
‫אתחיל בחזיר הצלוי.‬ ‫-גם אני.‬
‫נחתוך אותו אם תרצה.‬
‫אני לא חושב שצריך לחתוך אותו,‬ ‫כל העניין הוא גבר נגד בשר.‬
‫אתה עושה את זה מלמעלה למטה.‬
‫אני אוכל את זה כמו קלח תירס.‬
‫אתה חייתי ממני בהרבה.‬
‫אני ממשיך לאכול. מה הבעיה שלי?‬
‫ובכן, זה טעים.‬
‫זה נהיה יותר טעים ככל שממשיכים לאכול.‬
‫יש עוד תחנה אחת בדרך הכריכים בפילדלפיה.‬
‫מה שאתם מכירים בתור "סאב" או "הירו",‬ ‫נקרא "הוגי" כאן.‬
‫לג'ו באדיה כבר יש את הפיצריה הטובה בעיר…‬
‫- פרטי -‬
‫והערב נבקר בחדר האקסקלוסיבי שלו,‬ ‫"הוגי אומקאסה".‬
‫"אומקאסה", למי שלא יודע,‬ ‫זה "בחירת השף" ביפנית.‬
‫אני חושב שזו הפעם הראשונה‬ ‫שזה מקושר ל"הוגיס".‬
‫קודם כל, הוגי עם ירקות צלויים.‬
‫עם הגבינה האהובה מפילדלפיה, פרובולונה.‬
‫זה מהמם.‬
‫אני לא מנסה להמציא שום דבר מחדש.‬ ‫-כן.‬
‫אז כשאני משתמש בגבינה נהדרת‬ ‫ובשמן זית כתית מעולה,‬
‫הדברים האלו מגיעים בדרך המוכרת,‬ ‫אבל אני נותן טעם משלי.‬
‫זו טונה?‬ ‫-בהחלט.‬
‫בחיי.‬ ‫-אתה צודק.‬
‫כאן יש טונה איטלקית ו…‬
‫סרדינים מעושנים מבאר הרבור, מיין.‬
‫אלוהים.‬
‫זה טונה הוגי, קדימה!‬
‫זה הוגי מדהים.‬
‫ולבסוף… האם מעושן.‬
‫הו, כריך. אני אוהב אותך.‬
‫היום אלך לפסטה בר.‬
‫זה נמצא בבניין בן 125 שנים שפעם היה,‬
‫מסעדת נקניקיות.‬
‫הוא מנוהל על ידי ידידי‬ ‫מרק וטרי, שף מפורסם,‬
‫יליד פילדלפיה,‬
‫ובעלים שותפים‬ ‫של כמה מהמסעדות המצוינות בעיר.‬
‫מה שלומך?‬ ‫-נהדר, מה שלומך?‬
‫אני אוכל הרבה.‬ ‫-תהנה.‬
‫אני ממש שמח.‬
‫אתה שמח? אני שמח.‬
‫ממש טוב לראות אותך.‬
‫ואני נפגש עם מישהי‬ ‫שיקרה מאוד לשנינו, ליז סקוט.‬
‫נספר לכם על ליז בעוד רגע.‬
‫תראה אותנו עכשיו.‬
‫החיים הטובים. שלום.‬
‫אתם ב"פיורלה".‬ ‫-מה נשמע?‬
‫אני רואה שזה קדימון לתוכנית.‬
‫היי.‬ ‫-דיונון ושעועית.‬
‫דיונון ושעועית.‬ ‫-טעים.‬
‫את אוהבת את זה?‬ ‫-כן, בהחלט.‬
‫קרפצ'יו קישואים.‬
‫זה יפה.‬ ‫-אני מתה על זה, כן.‬
‫בתוספת צ'וריסו וזרעים.‬
‫זה טעים מאוד.‬ ‫-תודה.‬
‫אני אוהב להגיש מנות ראשונות עם ירקות.‬
‫כן.‬ ‫-ודברים שונים.‬
‫אלו הדברים הקטנים, הם משמעותיים מאוד.‬
‫שמע, זה מוביל אותנו לדרך שבה הכרנו.‬
‫בדיוק.‬ ‫-ואני רוצה שאנשים ידעו…‬
‫על הארגון הנהדר שהקמת,‬
‫המשפחה שלך הקימה, והיית הראשון…‬ ‫תקן אותי אם אני טועה, השף הראשון שהצטרף?‬
‫כן.‬ ‫-זה "הלימונדה של אלכס".‬
‫אלכס התחילה בזה לפני שהייתה בת ארבע.‬
‫היא הייתה בת ארבע ונאבקה בסרטן.‬
‫היא החליטה להקים דוכן לימונדה.‬ ‫-כן.‬
‫כדי לעזור במציאת תרופה לילדים אחרים ו…‬
‫בשורה התחתונה,‬ ‫עד מותה בגיל שמונה היא אספה מיליון דולר,‬
‫מאנשים שהתוודעו אליה והצטרפו.‬
‫ואז הכרנו את מרק ב-2005.‬
‫כן.‬ ‫-הוא ושותפו העסקי ג'ף רצו לעשות משהו.‬
‫האירוע הראשון שעשינו היה מקומי, כן.‬ ‫-בפילדלפיה.‬
‫ובסופו של דבר, איזה סכום‬ ‫נאסף באירועים האלו עבור ילדים חולי סרטן?‬
‫בערך 15 מיליון.‬
‫זה נהדר.‬ ‫-זה מדהים.‬
‫והקהילה היא…‬ ‫-הקהילה מהממת.‬
‫זה אירוע האוכל הטוב בארץ.‬
‫בזכות אנשים כמו מרק וחבריו,‬
‫והדרך שבה הקהילה מתאחדת.‬
‫והם בשיא שלהם, אנשים באמת משקיעים.‬ ‫-כן.‬
‫לאלכס.‬ ‫-לאלכס.‬
‫אני מסכימה.‬
‫אשתה אתכם.‬ ‫-לאלכס.‬
‫לאלכס.‬
‫ואם מדברים על שיאים…‬
‫היי.‬ ‫-ריגטוני עם ראגו נקניקיות.‬
‫זה המתכון המקורי לנקניקיות מכאן.‬
‫תראו את זה, אנשים.‬
‫תטבול אותו, זה ממש…‬
‫אני לוקח מנה גדולה מהרגיל.‬
‫כדאי לך לאכול את זה.‬ ‫-כן.‬
‫ידעתי שזה יהיה אדיר.‬
‫קונקיליה במילוי לובסטר.‬ ‫-מה?‬
‫קונכיות במילוי לובסטר.‬
‫זו מנה יוקרתית, אנחנו…‬
‫זה לא כזה יוקרתי.‬
‫יש בזה לובסטר.‬
‫מרק!‬
‫מעולם לא אכלתי דבר כזה.‬
‫עוד לא אכלתי. תן לי לאכול קצת.‬
‫אני לא מאמין איזו חוצפה זו.‬
‫אני לא מאמין שלא הצעת לי.‬
‫הטבח בא ואוכל את האוכל שלך בעת הארוחה.‬
‫שמעת על דבר כזה?‬
‫לא אחזור לכאן לעולם.‬
‫זה מאט.‬ ‫-היי, מאט.‬
‫והוא…‬
‫השף כאן.‬ ‫-אני יודע מה זה.‬
‫זה…‬ ‫-אני לא יודעת מה זה. ספר לי.‬
‫העז!‬
‫העז! הכי טובה אי פעם! וזו עז!‬
‫שוב ניצחנו.‬
‫זה לא בתפריט כאן.‬ ‫-אנחנו מיוחדים.‬
‫אבל אתה יודע…‬
‫זכרתי שאתה כל כך אוהב את זה.‬
‫מחיאות כפיים בעמידה.‬ ‫-אז הכנו לך את זה.‬
‫תחתוך קצת בשבילה.‬
‫זה נקרע בקלות. פשוט…‬
‫זה מתבשל בתנור עץ.‬
‫זה כל כך מופלא, הדבר הזה.‬
‫זה על מצע של פולנטה, נכון?‬ ‫-כן.‬
‫תראו, אני רוצה את זה.‬ ‫-טרי עם פולנטה.‬
‫תראו.‬
‫מרק, בא לי לנשק אותך. תראה את זה.‬
‫הבאת את זה במיוחד?‬ ‫-בישלנו ב"ווטרי" וחיממנו כאן.‬
‫באמת?‬ ‫-כן, יש לנו תנור עץ, אבל העצים נגמרו.‬
‫אתה יודע, יש לנו מעשנת.‬
‫ואו.‬
‫נכון שזה נהדר?‬
‫כן, אתה חייב לטעום, ג'ו.‬ ‫הוא מסתכל כאילו ש…‬
‫לא, אני מסרב.‬ ‫-אני מבין.‬
‫לא אזנח אותך.‬
‫לא.‬ ‫-לא אוכל לזנוח אותך.‬
‫למה? אתה מלא?‬ ‫-סיימתי.‬
‫אתה בטוח?‬ ‫-כן.‬
‫אתה פוחד מעז?‬
‫- ברוכים הבאים לאיטליה הקטנה‬ ‫אספרסו, שוקו, ג'לאטו -‬
‫מרק וטרי אמר לי‬ ‫שהפיצה האהובה עליו מעבר לפינה,‬
‫וזה "אנג'לוס", אז חשבתי לקפוץ לשם.‬
‫אוסף משלוח?‬ ‫-כן.‬
‫באיזה שם?‬ ‫-פיל רוזנטל.‬
‫עדיין לא מוכן.‬
‫זה לא מוכן.‬
‫בריאן ו'!‬
‫- דרושים עובדים -‬
‫אתה הקריין.‬
‫וינצ'נזו.‬
‫וינצ'נזו, אני פיל.‬ ‫-היי, פיל.‬
‫בריאן ס'!‬
‫בריאן ס'?‬
‫מייקל ו'? שמעתי עוד שם, ואתה?‬
‫פיל ר'!‬ ‫-פיל ר', זה אני.‬
‫כן, תיכנס.‬
‫סייגר י'.‬
‫שרה פ'.‬ ‫-שרה פ'.‬
‫סייגר י'.‬ ‫-סייגר י', קדימה!‬
‫בריאן ו'!‬
‫היי, אוכל לשבת כאן?‬ ‫-בהחלט.‬
‫תודה, אחי.‬
‫אתם מחכים?‬ ‫-כן, אנחנו מחכים.‬
‫קח משולש.‬ ‫-אתה רציני?‬
‫כן.‬
‫מה שמך?‬ ‫-ג'ו.‬
‫היי, ג'ו. אני פיל.‬ ‫-נעים מאוד, פיל.‬
‫נעים מאוד, קח משולש.‬ ‫אתה אוהב פפרוני או נקניקיה?‬
‫פפרוני זה בסדר.‬ ‫-קדימה.‬
‫טוב, תודה.‬ ‫-מי החבר שלך?‬
‫שמי אוון.‬
‫היי, אוון. רוצה משולש?‬
‫כן.‬ ‫-לך על זה.‬
‫תודה רבה.‬
‫נראה איך הפיצה הזאת. מוכנים?‬
‫כבר התחלתי.‬
‫זה די טעים.‬
‫מה שמך?‬ ‫-אייזיה.‬
‫אייזיה.‬ ‫-כן, אדוני.‬
‫בוא הנה.‬
‫אתה אוהב פיצה?‬
‫כן, אדוני.‬ ‫-ידעתי, כי אתה כאן.‬
‫את לא קיבלת, בואי.‬
‫את אוהבת פיצה עם נקניקיות?‬ ‫-כן.‬
‫מה שמך?‬ ‫-לורן.‬
‫אני ג'ק.‬ ‫-ג'ק, בוא.‬
‫תודה.‬
‫ג'וסלין, את אוהבת נקניקיות?‬ ‫-כן, תודה.‬
‫אני אוהב כל מיני סוגי פיצה.‬ ‫-אז בוא הנה.‬
‫אתה אוהב את זה?‬ ‫-כן, אדוני.‬
‫קח. מה שמך?‬ ‫-תום.‬
‫היי, טום. אני פיל.‬ ‫-פיל, נעים מאוד.‬
‫נעים מאוד. תיהנה מהפיצה.‬ ‫-תודה.‬
‫איך זה, פיל?‬
‫וינצ'נזו, זה אדיר.‬
‫יופי.‬
‫יש מילה טובה בפילדלפיה?‬
‫מה אומרים כשמשהו נהדר בפילדלפיה?‬
‫"זה הג'ון שלי".‬
‫"דליסיוסו".‬
‫טוב, "דליסיוסו" זה טוב.‬
‫פילדלפיה!‬ ‫-כן.‬
‫היום אני מקבל סיור קטן בעיר העתיקה,‬
‫ובמקומות החשובים‬ ‫בהיסטוריה של ארצנו ממומחה אמיתי.‬
‫זה גאווין שרן.‬
‫היי, גאווין.‬ ‫-היי.‬
‫מה נשמע?‬ ‫-בסדר, ואתה?‬
‫אחלה חולצה.‬ ‫-תודה.‬
‫"פיליס".‬ ‫-הקבוצה האהובה עליי.‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫אהבתי שיש בזה "פיל".‬ ‫-כן.‬
‫הבניין הזה, ראיתי את זה פעם.‬
‫כן, זה אולם העצמאות.‬ ‫-כן.‬
‫כאן הכרזת העצמאות הושלמה ונחתמה.‬
‫מה החלק האהוב עליך בהכרזה?‬
‫אני חושב שההתחלה.‬
‫זה נשמע כל כך עוצמתי.‬ ‫-נכון.‬
‫נשמע שנמאס לנו ואנו רוצים מדינה עצמאית.‬
‫אתה יודע מה אני אוהב? כבר אמרתי פעם.‬
‫שיש לנו כמה זכויות. חיים…‬
‫אין כלום בלי זה.‬ ‫-כן.‬
‫חירות, חופש.‬
‫והאהוב עליי…‬
‫החתירה לאושר.‬ ‫-כן.‬
‫נכון?‬ ‫-כן.‬
‫מה עוד תראה לי?‬ ‫-נוכל לבקר בפעמון החירות.‬
‫בא לי לראות.‬ ‫-טוב.‬
‫הפעמון הזה לבדו‬ ‫מושך מיליוני אנשים לפילדלפיה בכל שנה.‬
‫נחמד לראות אותו במציאות.‬
‫יש לקח בסדק הזה.‬
‫מכאן גאווין לוקח אותי לראות‬ ‫את הקבר של אחד הגיבורים הגדולים שלו.‬
‫תראה, הקבר של בן פרנקלין.‬
‫"1790, בנג'מין ודברה פרנקלין."‬
‫ואו.‬
‫קשה לדמיין שבן פרנקלין היה ממש שם.‬ ‫-ממש שם.‬
‫מדהים, מה?‬ ‫-כן.‬
‫אז כמה משלמים לנער צעיר,‬
‫שעושה לך סיור נהדר בהיסטוריה של פילדלפיה?‬
‫המקום הזה נראה מתאים.‬
‫מזרקת פרנקלין.‬
‫"בננה ספליט למתוקה שלי."‬
‫הינה "קלאסיק 1904".‬
‫זה נחשב לחתירה לאושר?‬ ‫-כן.‬
‫- גלידה‬ ‫פתוח -‬
‫בשנה שעברה, ג'ף גורדינייר,‬ ‫שאולי אתם זוכרים מהפרק במונטריאול,‬
‫הוא בחר ב"קלאיה"‬
‫בתור המסעדה החדשה הטובה ביותר באמריקה.‬
‫היום אחזור לשם איתו,‬
‫ועם אחד העורכים של מגזין "אסקוויר"‬ ‫שפרסם את הכתבה,‬
‫קווין סינטומואנג.‬
‫אני רוצה שתכירו את אחת הנשים‬ ‫הנהדרות בפילדלפיה ואולי בעולם כולו,‬
‫השפית נוק סונטורנון.‬
‫איך הרגשת כשקראת‬ ‫שהמסעדה שלך היא מספר אחת באמריקה?‬
‫הרגשתי מופתעת.‬
‫ואומר לך משהו. כשהכתבה התפרסמה,‬
‫זה הציל את חיינו ואת המסעדה שלנו.‬
‫לשמוע שהייתה לזה השפעה, זה מאוד מספק.‬
‫השפעה ענקית.‬ ‫-זה מאוד חשוב, כן.‬
‫זה נפלא.‬ ‫-תראו את זה.‬
‫אני ממש שמח בשבילך,‬ ‫כי יעוף לך המוח עכשיו.‬
‫זה…‬ ‫-דברים קטנטנים, כן.‬
‫מה זה?‬
‫"כופתאות ציפורים".‬
‫כופתאות ציפורים, אז… כן, תראו.‬
‫אלוהים, זה מתוק.‬
‫נכון שזה מדהים?‬
‫תראו.‬
‫תראו כמה עבודה משקיעים בזה.‬
‫זה אדם שלוקח כל כופתה,‬
‫ומקפל את הצדדים,‬ ‫כדי שייראו כמו נוצות של ציפור.‬
‫ואז עושה צוואר קטן,‬
‫ואז עושה מקור קטן‬ ‫מחתיכה קטנה של פלפל אדום.‬
‫והזרעים הקטנים שמשמשים כעיניים.‬
‫זו עבודה קשה.‬
‫אלוהים.‬
‫זה לא אלוהים, פיל, זו אני.‬
‫אני עשיתי את זה. לא אלוהים.‬
‫מגיע לי לקבל קרדיט.‬
‫אולי את אלוהים.‬
‫נכון שזה ממש מתוק?‬
‫אכלת פעם כופתאות כאלו?‬ ‫-לא.‬
‫אני מרגיש שאני בארמון,‬
‫ומגישים לי את המאכלים של המלך.‬
‫זה מגיע ללקוחות שלי,‬ ‫מגיע להם לקבל את זה בפילדלפיה.‬
‫זה שווה את הנסיעה לפילדלפיה? כן.‬
‫כן.‬
‫אתה מוכן?‬ ‫-אני מוכן.‬
‫ספרי לנו מה זה.‬ ‫-כן.‬
‫זה נקרא "מאסאמן קארי".‬ ‫-כן.‬
‫יש שם בטטה סגולה.‬
‫כן.‬ ‫-את אוהבת סגול וכחול, נכון?‬
‫אני אוהבת צבעים.‬ ‫-גם אני.‬
‫הקארי הזה הוא אחד ממנות הדגל של אימי.‬
‫וזה ממש קשה להכנה.‬
‫ממש טעים.‬ ‫-זה טעים, נכון?‬
‫אתה יודע שאתה במסעדה יוצאת דופן,‬
‫כשזה המרק.‬
‫יש מנה דרמטית שתוכלי לשים על השולחן?‬
‫לא ממש.‬ ‫-לא ייאמן.‬
‫זה "טום יאם".‬ ‫-טום יאם.‬
‫אתה צוחק. זה מרק.‬ ‫-מעולם לא טעמת כזה טום יאם.‬
‫לא, בדרך כלל החבר'ה האלו לא מצטרפים.‬
‫כן. לא, יש…‬
‫הרשו לי לשרת אתכם.‬ ‫אז בציר יש הרבה עשבי תיבול,‬
‫ופטריות וברמונדי.‬
‫ואו.‬
‫אלוהים.‬
‫זה מעולה.‬
‫זה מרק מדהים.‬
‫אפשר להניח את זה כאן?‬ ‫-כן, בבקשה.‬
‫עשי מה שאת רוצה.‬ ‫-תודה.‬
‫זה קארי בקר קלוי.‬
‫זה קטלני, נכון?‬ ‫-זה קטלני.‬
‫אכלת את זה פעם?‬ ‫-כן, זו אחת המנות האהובות עליי.‬
‫היא לא חוסכת.‬
‫זו רמה מאוד גבוהה,‬
‫זה קרוב לשיא של המנות החריפות.‬ ‫-זה מורכב.‬
‫כן.‬
‫אתה מרגיש את זה?‬
‫אני חייב לעשות את זה‬ ‫כי אני לא רוצה להראות…‬
‫שהמוח שלי יוצא לי מהאף.‬
‫היי, גוגל.‬
‫תבצע שיחת וידאו לריימונד.‬
‫הינה הוא. אלוהים.‬
‫שלום.‬
‫יכול להיות שאתה נראה אפילו יותר טוב?‬
‫כן, כי התחלתי במקום נמוך מאוד.‬
‫אני בפילדלפיה. תראה אותי.‬
‫אתה יודע מה טוב בפילדלפיה? הפרעצל הרך.‬
‫מה עם הצ'יז סטייק?‬ ‫-אכלתי צ'יז סטייק במשקל גופי.‬
‫זה היה מדהים.‬
‫תראה מה האתי.‬ ‫-כמה נחמד.‬
‫תראו, אנשים.‬
‫זה אבא שלי ואבא של פיל‬ ‫על הסט של "כולם אוהבים את ריימונד".‬
‫ספר כמה בדיחות מצחיקות‬ ‫של אבא שלך, סתם מהחיים.‬
‫אני לא יודע אם מותר לי להגיד את זה.‬
‫כשמשיבונים היו קיימים,‬
‫הוא גילה איך להאזין למשיבון שלי,‬
‫על ידי חיוג, אתה יודע, עשית…‬
‫זה השמיע את ההודעות שלי והוא האזין,‬
‫ואז הוא השאיר לי הודעה כמו…‬
‫"היי, אנה,‬
‫חברתך לינדה הלכה לרופא היום‬ ‫ומבקשת שתתקשרי אליה", ככה.‬
‫הוא חשב שזה מצחיק.‬
‫זה קצת מצחיק.‬ ‫-ואני חשבתי שזה די מצחיק.‬
‫אשתי לא חשבה שזה מצחיק,‬
‫היא אמרה שזה כמו לקרוא‬ ‫את הדואר שלנו, וכולי.‬
‫ואמרתי לאבא שלי, "אני יודע שזה מצחיק,‬ ‫אני יודע שאתה סתם משתטה…"‬
‫הוא אמר… "טוב, בסדר, שיהיה."‬
‫ומה שהוא עשה אח"כ,‬
‫הוא למד שמהטלפון שלו אפשר לחייג…‬
‫ולשנות את ההודעה היוצאת שלנו.‬
‫אז…‬
‫אז כשאשתי ואני יצאנו מהבית,‬
‫ואשתי התקשרה כדי להאזין להודעות שלנו…‬
‫במקום לשמוע את הקול שלי,‬
‫היא שמעה את קולו של אבי אומר…‬
‫"היי, הגעתם לריי ואנה,‬ ‫הם לא כאן, תשאירו הודעה.‬
‫אם תרצו אותי, אל רומנו,‬ ‫אני במספר 26820…" כן.‬
‫ואשתי פשוט בכתה.‬
‫כן.‬
‫היא כעסה נורא.‬
‫אז ריימונד, יש לנו פינה‬ ‫בשם "בדיחה בשביל מקס".‬
‫חשבת על זה?‬
‫כן, ובכן…‬
‫יש לי בדיחה לא רק בשביל מקס…‬ ‫-כן.‬
‫אבל אם זכרוני אינו מטעה אותי.‬ ‫-כן.‬
‫נדמה לי ששמעתי אותה ממקס.‬ ‫-נהדר.‬
‫אז מר גרינברג מתעורר בחדר המיון.‬
‫והרופא אמר לו,‬ ‫"מר גרינברג, עברת תאונת דרכים.‬
‫החדשות הטובות הן שאתה בסדר.‬
‫החדשות הרעות הן…‬
‫לא הצלחנו להציל‬
‫את… אדבר בשפה יפה, את איברך הפרטי.‬
‫לא הצלחנו להציל אותו. אבל…‬
‫יש עוד חדשות טובות. נוכל לשחזר…‬
‫אנו מבינים שתקבל 9,000 דולר מחברת הביטוח‬
‫וזה יהיה שימושי,‬ ‫כי השחזור עולה 1,000 דולר ל-2.5 ס"מ."‬
‫כן.‬
‫הוא אומר, "עכשיו,‬ ‫ייתכן שתרצה להוציא את כל ה-9,000.‬
‫זו בוודאי שיחה שתרצה לנהל עם אשתך.‬
‫אין מה למהר.‬
‫מצד שני, אולי תרצה להוציא 4,000 או 5,000.‬
‫זו עוד שיחה.‬
‫לך הביתה, דברו על זה, חזור כשתהיה מוכן."‬
‫הוא הולך ולאחר שבוע חוזר למשרד.‬
‫למרפאה, והרופא אומר, "מר גרינברג,‬
‫טוב לראות אותך. דיברת על זה עם אשתך?"‬
‫הוא אמר, "כן." הרופא אמר, "מה החלטת?"‬
‫הוא אומר, "אנחנו קונים דלפק גרניט למטבח."‬
‫טוב.‬ ‫-תודה, ריימונד.‬
‫עשית את התוכנית.‬ ‫-להתראות.‬
‫עשית את התוכנית.‬ ‫-טוב, ביי.‬
‫הטיול בפילדלפיה מסתיים בסטייל,‬
‫בסעודה באחת המסעדות הטובות באמריקה.‬
‫מסעדת "זהב" המדהימה של מייקל סולומונוב.‬
‫וכולם כאן. כריסטינה ובעלה בן,‬
‫מארק, ג'ף, קווין, נוק, שולה.‬
‫ג'ו באדיה, אפילו מוניקה והמשפחה שלה.‬
‫אחותה ג'ן ואחיה סטיב.‬
‫זו קבוצה נהדרת.‬
‫היי, ברוכים הבאים.‬
‫נשתה לחיי האנשים היפים שפגשתי בטיול שלי.‬
‫תודה שהזמנת אותנו.‬ ‫-באמת, כמה מהשפים האהובים עליי.‬
‫לחיים.‬ ‫-לחיי כולם שם למטה.‬
‫לחיים, כולם.‬
‫זה מייקל סולומונוב, למקרה שלא ידעתם.‬
‫היי, חבר'ה. מה שלומכם?‬ ‫-היי.‬
‫איזה שולחן רגוע יש כאן.‬
‫נכון שזה נחמד?‬ ‫-אפשר עוד כמה אח"מים?‬
‫כי הצוות שלי לא מספיק מפוחד.‬
‫תודה. הם לא צריכים לפחד.‬ ‫-אנחנו שמחים לארח אתכם.‬
‫אף אחד לא יעריך אותך כמו שפים, נכון?‬
‫זה מעולה.‬
‫אבל מוניקה קשוחה.‬ ‫-כן, קשוחה מאוד.‬
‫תודה רבה שבאתם.‬
‫בתיאבון.‬
‫יש כאן לאפה חמה, פשוט תבצעו אותה.‬
‫לאפה חמה.‬ ‫-תפשילו שרוולים.‬
‫זה שם האלבום הראשון שלי.‬ ‫"אחרי הכול, לאפה חמה".‬
‫כן… לג'ף יש קעקוע על הצוואר, "לאפה חמה".‬ ‫הוא הראה לכם?‬
‫מייקל, איך קוראים לניגוב החומוס?‬ ‫יש לזה מילה?‬
‫אתה באמת מנגב אותו, בעברית אומרים…‬
‫"אתה רוצה לאכול חומוס איתי", אתה אומר,‬
‫"אתה רוצה לנגב חומוס?"‬
‫כלומר, "אתה רוצה לנגב חומוס איתי?"‬
‫בדיוק, אתה מקצוען.‬ ‫-כן.‬
‫מנגבים את החומוס.‬
‫יש לנו חציל בבישול כפול שנוק לקחה,‬
‫יש לנו בשר עם טחינה וחומוס עם טחינה.‬
‫טוב, תיהנו.‬
‫כשפתחתי את המסעדה,‬ ‫התמיכה שקיבלתי מהקהילה,‬
‫ממייק ומכולם, הייתה פשוט…‬
‫מדהימה.‬ ‫-כן, אנחנו ממש…‬
‫נכון.‬ ‫-שכנים.‬
‫היא הגיעה בשבע בערב ואמרה, "שף…"‬
‫באמת?‬ ‫-"יש לי אוכל בשבילכם."‬
‫מה?‬ ‫-והביאה לנו 18 מנות. אמרתי, "אלוהים."‬
‫אלוהים. זו קהילה.‬ ‫-כן.‬
‫זו קהילה, כן.‬
‫יש לנו חציל צלוי עם סחוג,‬
‫זה ממרח תימני חריף.‬ ‫-כן.‬
‫מניח אותו מעל.‬ ‫-אתה מגהץ אותו?‬
‫כן. ואנחנו בערך…‬
‫מאיפה הדבר הזעיר הזה?‬
‫יודעת מה? אני עושה כביסה לכולם.‬
‫אנו שורפים קצת את השום,‬
‫ואת הג'ינג'ר וגם את ההל.‬
‫אתה עושה הצגה, מייקל.‬
‫תשאירו את המכנסיים שלכם פה, אטפל בהם.‬
‫אולי אצטרך.‬
‫פיל, אני זקוק לעזרתך במנה האחרונה, טוב?‬
‫כן, הוא חשש שזה ילך טוב מדי,‬ ‫אז הוא זקוק לעזרתי.‬
‫הו, פיליפ.‬
‫לקחת?‬ ‫-זה ממש טוב.‬
‫טוב, קדימה.‬
‫גבירותיי ורבותיי, אני מתכבד להציג…‬
‫את אחת המנות האהובות עליי בעולם.‬
‫זו כתף טלה.‬
‫בישלת את זה?‬ ‫-עם דבשה…‬
‫בראבו.‬ ‫-ורימון.‬
‫אלוהים.‬
‫ואו.‬ ‫-בגלל זה התאהבתי במייקל.‬
‫סלחו לי.‬
‫אני בעד.‬ ‫-ואו.‬
‫וזה… עושים ככה.‬
‫כן.‬ ‫-אני לוקח קצת.‬
‫זה טעים.‬
‫אתה רוקד?‬ ‫-זה מעולה.‬
‫מוניקה.‬
‫קדימה.‬ ‫-ואו.‬
‫קהילה היא באמת שם המשחק בפילדלפיה.‬
‫בשבילי, המשמעות שלה היא משפחה.‬
‫ועם חברים ותיקים וחדשים כאן,‬
‫חברים הם המשפחה שאתה בוחר…‬
‫ולפעמים רוכב עליהם.‬
‫אז מר וו.סי. פילדס,‬ ‫שמור את המצבה שלך לעצמך,‬
‫כי אני מעדיף את פילדלפיה‬ ‫על פני מקומות רבים אחרים.‬
‫דבר אחד בטוח, אני יודע שאני אוכל טוב.‬
‫בכל התוכניות שעשינו,‬
‫אני חושב שאכלתי השבוע בפילדלפיה…‬
‫יותר מבכל עיר אחרת בעולם.‬
‫מייקל!‬
‫תודה רבה לכם.‬
‫זה חשוב לי מאוד.‬
‫אני אוהב אתכם. אני אוהב את העיר הזו.‬
‫כן.‬ ‫-אני אוהב את העיר.‬
‫אני אוהב את העיר הזו, לעזאזל.‬ ‫-אל תקלל.‬
‫מצטער.‬
‫זאת פילדלפיה, אנחנו אומרים את האמת.‬
‫תרגום כתוביות: ליאת בר־און‬