PŮVODNÍ DOKUMENTÁRNÍ SERIÁL NETFLIX
Vítejte u Starého Žida na uvolněných ostrých kamenech.
Na Big Islandu je neuvěřitelná krajina,
protože velká část je tvořena relativně novým lávovým proudem,
který když vychladne a ztuhne vzniknou z něj černé lávové kameny.
Jsou velmi ostré, uvolněné
a tak si můj bratr řekl: „Proč se tam nejdeš projít?“
Sem se lidi nechodí procházet. Nelíbí se mi to.
Víte, v čem je problém? Když dáte ruce dolů, pořežete se.
Je to jako hromada briket z dřevěného uhlí,
kdyby byly smíchané se sklem.
Proč to dělám?
Doporučuju to na pěší tůry.
Dík, Richarde.
Idiote.
Hladovec v zimě v létě
vesele vandruje po světě
a táhne ho to chtě nechtě
k těstovinám, masu a bagetě.
Přifrčí za vámi,
přiletí za vámi.
Zazpívá si s vámi,
zatančí si s vámi.
Zasměje se s vámi
a bude rád s vámi.
Na oplátku žádá jediné.
Nakrmte někdo, nakrmte někdo…
Prosím vás, nakrmte někdo Phila!
Tak už ho někdo nakrmte!
HAVAJ
Kdo jako já, když byl malý, sledoval The Price is Right nebo Let's Make a Deal,
každý den po škole?
A jaká byla vždy hlavní cena na konci?
„Jedeš na Waikiki, do krásného Honolulu na Havaji!“
Znělo to jako místo, kam chcete jet na dovolenou.
Znělo to jako sen.
A já už ho párkrát navštívil,
je tu tolik energie.
Honolulu je skvělé hlavní město a nabízí hodně vyžití.
Většina lidí si nespojuje Havaj s jídlem,
ale neuvědomují si,
že tu jsou všechny kultury tichomořského pobřeží…
a jejich jídlo také!
Tolik vám toho chci ukázat.
Ale jediné havajské jídlo, které se zdá být všude,
mě stále nepřesvědčilo o své lahodnosti.
Nevím, možná návštěva tohoto podniku změní můj názor.
Nikdy jsem nebyl fanoušek poke.
Měl jsem to jen na pevnině a nemůžu říct,
že bych to zbožňoval.
Oni… Víte, je to takové potshke, je na tom spousta věcí
a já si říkám: „Kdyby ta ryba byla dobrá,
bylo by to sushi.“
Ale my jdeme do podniku Ahi Assassins,
který je ukrytý v nejvyšším patře obchodního centra.
- Aloha, vítejte! - Zdravím!
- Tamhle je! - Zdravím!
- Jak se máte? Gooch. - Zdravím, Goochi.
Mark Noguchi je skvělý šéfkuchař v Honolulu
a chce, abych změnil názor na poke.
- Musím se k něčemu přiznat. - Jo?
Já nemám… Nemám moc rád poke.
Dost, končím! Jdu pryč.
- Padej odsud! - Padám odsud.
Tohle jsou Erika a Josh, kteří Ahi Assassins provozují.
Velmi jim záleží na tom, odkud ryby berou,
odkud pochází, jak se krájí, jak jsou čerstvé.
Poke neznamená syrová ryba.
Poke v havajštině znamená krájet na kostky.
Měl jsem to jen v jídelních řetězcích.
- Nebudeme o nich mluvit. Jo. - To není ono.
- Tohle není ono. - Ne.
Vy jdete každé ráno…
My ryby chytáme, my je krájíme
a vy je jíte.
Žádný prostředník. Žádná přirážka.
Nebudete mít 101 polev, ale dostanete čerstvé ryby.
To byl asi ten problém.
Takže tohle je pake poke. To je studená zázvorová omáčka.
Uvidíme, co to s vámi udělá.
To je milé!
Jak jsem se na to podíval, hned jsem to viděl.
Je to jiné, než to znám, viďte?
- To jo. - Jo.
To je nádhera.
Pokud jste měli poke
v nějakém řetězci na pevnině,
tohle vám vyrazí dech.
- Cítíte tam rybu. O tom to je. - Jo, je velmi čerstvá.
Vypadá to trochu pikantně.
To je náš Šílenec.
Původní šílenec je tady.
Chytám ryby celý život.
- Nikdy jsem nechytil rybu… - Je to tady.
…kterou bych si chtěl tak nechat jako tuhle.
Ježíši Kriste!
- Panebože! - Srovná vás s rybou.
- Teď jí radši udělej dítě. - Jo, jasně.
- Dobré? Pikantní, sladké… - Výborné…
Co je tohle?
To je havajský styl. Uvnitř jsou pečené kukui ořechy.
Nevím, co to je.
Havajci před kontaktem se Západem neměli chilli papričky
a tak ochucovali jídlo solí, limu, nebo mořskými řasami
a inamonou, což je tohle.
Inamona jsou pečené ořechy ze stromu kukui.
To jsou tři nejčastější způsoby ochucování.
Je to jen tuňák?
Podáváme jen to, co chytí.
Vážně?
- Zastáváme udržitelnost… - Jasně.
- Co? - Máme pro vás něco výjimečného.
Co je to?
Kost z ahi.
To je žebro ahi tuňáka.
Věříme, že se dá použít celá ryba, kterou chytíte.
Je tam trochu krve, dostanete tam morek
a všechny chutě a živiny.
Tak dostanete vývar.
Zbožňuju to!
Je to jako kuřecí křidýlka, ale rybí. všechno kromě…
- Zdravější. - Jo.
Chutná to skvěle.
Jako děti jsme jedly tyhle části.
Táta mi říkal, že jsou nejlepší. Kosti, vnitřnosti, skřele.
Nevěděl jsem, že filety prodal,
- proto jsme měli kosti… - Neprodávejte své filety!
Dobrá rada.
Hádejte co?
Mám rád poke.
Waikiki v Honolulu je jedna z nejznámějších pláží na světě
a je snadné pochopit proč.
Podívejte na tu vodu. Na tu modrou barvu.
Co… Je jako tahle.
Hory. Sopka Diamond Head je přímo tamhle.
Pláž je čistá.
Písek je nádherný.
A dnes jsem tady, abych dělal tohle.
Jste můj odvoz?
Jo.
- Už jste to dělali, že jo? - Jak se máte?
Párkrát.
Ještě než vyjedeme…
to je vaše pádlo.
- Když řeknu: „Hut…“ - Jo.
- Uděláte: „Hoo!“ - Hoo!
Změníte stranu.
Jestli se převrátíme, omlouvám se už teď.
Místo odjezdu
je místo, kde někdo podnikl
tříhodinovou plavbu.
Ano! Tohle je přístav, kde točili Gilliganův ostrov. Ano.
A tak už mě nikdy neuvidíte.
V ničem nebude vaše tělo vypadat víc jako vaše tělo
než v plaveckém triku.
Vaše tělo vypadá mnohem hůř, když ho nacpete do párkového střeva,
než když ho necháte volně.
Asi jsem si měl dojít na záchod, ne?
- Záchod je všude. - Fajn. Připomeňte mi, že plavat nepůjdu.
- Tohle je úzký střih. - Jo.
To nám povídejte.
- Tak je to správně, ne? - Ano.
Dobře, mám vás, pánové, nebojte.
Tak jo!
Jsem přírodní chlap!
Vlny.
- Hut! - Hoo!
Když máte na lodi nováčka,
poznáte, jestli pádluje, jak by měl,
nebo vás zpomaluje?
Poznáme to.
Poznáte.
Všichni to poznají, Phile.
Hoo!
„Hoo“ zvládám, to musíte uznat.
Dobře, teď chytíme vlnu?
Jdeme na to.
Hut!
Hoo!
Hut!
Páni.
- Hoo! - Hoo!
- Na něco se vás zeptám. - Jo?
Moana. Dobrý film, nebo blbost?
- Dobrý! - Dobrý?
Moje dcery ho zbožňují.
To je hezké.
Dívat se na Waikiki a Honolulu
z vodní hladiny je nádherné.
Tihle kluci jsou nádherní. Podívejte se na ně!
Dobře sem zapadám.
Chtěl jsem jim poděkovat, že jsem se neutopil.
A tak jsem jim chtěl ukázat něco, co umím,
sníst hodně hot dogů.
Jdeme na to.
- Dobře. - Jdeme na to.
Mají velký výběr, tak jsem si říkal,
že si dáme všechno.
- Nebudu to rozporovat. - Všechno, prosím.
- Jak se máte? - Já jsem Phil.
- Jak se jmenujete? - Hank.
- On je Hank! - Vítejte!
Jo!
- Hanku! Rozjedete to! - Hej!
Rozjedu to.
Krmím kluky gurmánskými věcmi tady v Hank's Haute, ne „Hot“, Haute Dogs,
pozornost od Hanka Adaniye.
Dobře, zasloužíme si to! Zdolali jsme vlny.
Díky, Phile.
Na zdraví.
Vzpomínáte si na vaše první setkání
a první dojmy?
Pamatuju si, že jsem ho viděl po jednom závodě a brečel.
Brečel kvůli zápasu?
Měl jsem v oku sůl.
Špatně snáší prohry.
Nerad prohrávám.
Co děláte, když neveslujete?
- Jste instalatér. - Ano.
- Vy? - Pracoval jsem… v odvětví výtahů,
s ním a s ním. Jo.
Jak jdou obchody? Víte, co máte…
- Jednou nahoře, jednou dole. - To je ono!
Ano!
Snaží se… Přesně tak.
Chci jen…
- Čekal jsem na to. - Jsem tu, abych vám přihrál.
To mě potěšilo. Teď můžeme na turné.
- Jenže… - Hot dogy!
Hot dogy! Hej!
Můžete kdykoli začít. Jen si berte.
Kobe. Takže hovězí wagyu,
hot dog zabalený ve slanině fritovaný hot dog, něco jako BLT.
Do toho! Jsem na vás pyšný.
Máme spoustu hot dogů. Budeme muset zamakat.
- Mám tu spoustu lidí. - Dobře.
Tohle je polský hot dog.
Jaké to je? Chutná?
Jo. Hej, výborný hot dog.
Lidi, zpomalujete. Jak to, že jím víc než vy?
Co je tohle?
- Pálivá Louisiana. - Kdo chce?
- Dejte si ho. - Tak jo!
Dám.
Jo, musíte jíst víc.
Máme pro vás pěkné triko, co se k vám hodí.
Jsem v týmu!
- Dík! Obléknu si ho. - To je ono.
- Trénink zítra v šest ráno. - Budu tam.
Ale když ne, nečekejte na mě.
ROZBITÉ PÁDLO
Nejúžasnější čtvrť v Honolulu je umělecká čtvrť Kaka'ako,
proslulá svou stále se rozvíjející sbírkou nástěnných maleb.
Obchody, galerie a restaurace jsou tam,
kde dřív byly sklady a autodílny.
Hledejte ji na Instagramu ve vašem okolí.
Ledovou tříšť v kornoutu už jsem ochutnal.
Ale tohle není ledová tříšť.
A mistrem toho je muž jménem strýček Clay.
Vydáváme se tedy do House of Pure Aloha strýčka Claye.
Vy jste určitě strýček Clay.
Jsem jen další havajský strýček. Vítejte v naší ohana.
Nevadí vám objímání?
- Vadí, ale můžeme ještě jednou. - Dobře.
Pět vteřin.
- Chcete třetí? - Jasně.
Vítejte v naší ohana.
Podívejte na ten krásný pár.
- Bronson a Katie. - To je váš synovec, že?
Ano, syn mého bratra.
- A jeho žena. - Jsou manželé.
Něco pro vás mám!
- Věnec. Pěkného leprikóna. - Dík.
Děkuju, strýčku Clayi. Ještě jednou.
Havaj je pro objímače. Bereme si slovo ohana k srdci.
Ohana znamená…
Rodina.
Pochází z Tchaj-wanu,
tahle sladkost byla poprvé přivezena na ostrovy koncem 19. století
japonskými imigranty,
kteří sem přijeli pracovat na třtinových plantážích.
Ale na Havaji se tříšti říká anglicky „shave ice“, ne „shaved ice“.
Tak to říkejte správně, lidi.
Chci ochutnat všechno. Od jedné do pěti.
Nepotřebuju dýňové koření, na světě je ho dost.
Četl jsem, že jste chtěl mít takový obchod od malička.
- Bylo mi osm let. - Teda!
Před 1000 lety.
Vešel jsem dovnitř se všemi dětmi z okolí.
- Jo. - Ta slova mi vylétla přímo ze srdce.
„Jednou chci tento obchod vlastnit!“
- Vážně? - Ano! Měl jsem sen.
Cítím, že teď mám povinnost
se podělit s co nejvíce ohana
po celém světě, že sny se plní, Phile.
Kdo je jako vy? Nikdo!
Nejsme všichni osobití, jedineční, krásně vytvořená mistrovská díla?
Někteří.
Podívejte!
- Tady je první. - Co je to?
Jahodový sen.
Mluvíme o snech.
Sirupy si vyrábíme.
Domácí, vše je přírodní.
Srdce.
Tohle je úžasné. Musím se hned podělit.
Nevadí vám, že jsem to už ochutnal?
- Děkuju. - Ne.
Bude vám chutnat. Užijte si to.
Strýčku Clayi, můžete být můj strýc?
Byl bych poctěn! Na Havaji říkáme hanai.
Ano. Hanai.
- Hanai, což znamená „adoptovaný“. - Ano.
- Od této chvíle. - Jsem adoptovaný?
Jste můj… hanai syn.
Půjčíte mi 50 dolarů?
Ach, do pr… Ztratil jsem peněženku.
Jednou za čas potkáte chlapíka, který vyzařuje světlo a lásku
a teplo a krásu a všechno, co je na životě hezké,
zabalené do jednoho roztomilého balíčku.
Tohle je skvělé.
Obvykle moc rád krmím své ohana. Krmím je doslova.
- Dobře. - Můžu?
Samozřejmě.
Připraven?
Jaké to je?
To je moje ranní káva.
Ještě.
- Dobře, hanai synku. - Děkuju.
Nakrmte tamhle toho chlapíka.
Velkého Johna.
- Vynikající. - Dobře.
- Nakrmte dalšího. - To je skutečná ohana.
Dělíme se o lžíci.
Panebože!
Já se vznáším. Narodil jsem se, abych sloužil.
Tenhle potřebuje…
Ano. Matt.
Zakoulel očima.
Nenakrmili jsme Richarda? To nevadí.
- Tady, Richarde. - Jo, děkuju.
Richarde, to je skvělý čokoládový dezert.
Dám si ještě.
Měl dost. Pojďte.
Neadoptujte ho!
Dnes opouštíme Honolulu a jedeme na jednodenní výlet
na severní pobřeží Oahu.
Jedeme na místo,
kde je nejslavnější vlna na světě.
Podívejte na to. Tohle je Havaj!
A tohle je slavná vlna Pipeline.
Udělá takovou spirálu, že vlastně vidíte potrubí.
Ano. Proto se jí tak říká.
Něco o sportu vím.
Jenn Marrová žila u Pipeline od své puberty.
Teď je šéfkuchařka, podnikatelka a správkyně na částečný úvazek
legendárního, oblíbeného místa surfařů Volcom House.
Takže je v podstatě ambasadorka severního pobřeží.
Každý rok tu rozhodují o mistrovství světa.
Jsou to jedni z nejlepších surfařů na světě.
Jo, dostaneme vás na prkno…
Ne, nedostanete!
Nejsem blázen.
Vypadá to tak nebezpečně.
Respektovat oceán je na prvním místě. Matce přírodě je to jedno.
Pokusil se tam o malý air.
Jak dlouho tu žijete?
Žiju na severním pobřeží asi 35 let.
- Je to jako ráj. - Je to krásné.
Až na tu smrt.
Kdo je ta pěkná holka?
To je moje vnučka Lei Aloha.
- Pojď se pozdravit. - Přijdeš?
Pojď sem! Ahoj! Zkusíme, jak je voda studená?
Nechoďte moc blízko, kdyby přišla zatoulaná vlna.
Zatoulaná vlna?
- Zatoulaná vlna. - Jo.
Je to příjemné.
Dobře, pozor. Blíží se vlna.
Dostala mě.
Málem mě dostala.
Nádhera. Podívej.
Jenn má samozřejmě svou rodinu, ale pro některé z těch kluků je jako máma.
To je jízda. Podívejte na něj.
Koukněte na toho kluka. Jmenuje se Kanahi.
Vylezl z vody a má tak přes dva metry.
Vypadá jako z Avataru.
Nemohl jsem uvěřit, že je to člověk.
Ale je to superman.
- Jak dlouho to děláš? - Asi od tří let, takže tak 14 roků?
Na 17 je dost vysoký, co?
Pojď, dáme si něco k jídlu.
Jsme tady.
Válečníci surfování.
Tohle je ten slavný dům, o kterém jsem četl.
Jo, to je Volcom House.
Sedíme v domě Volcom House,
kde se scházejí všichni surfaři.
Přicházejí z celého světa, aby sjížděli tu vlnu
a tady můžou bydlet.
To je život.
Takže tady máme „Snídani šampionů“.
- Rozbité brambory. - Ty zbožňuju.
Máme banánové palačinky s makadamovými oříšky
a různé druhy místního čerstvého tropického ovoce.
Spoustu z nich jsem sesbírala včera.
Kdo s námi chce jíst? Pojďte, lidi. Podívejte.
- Dereku, ať přijde, kdo chce. - Aloha!
Mahalo!
Vítejte u našeho švédského stolu.
- Jo. - Úžasné.
Jennino jídlo je to, co chcete od Havaje.
Banánové palačinky s makadamovými oříšky a nádherné ovoce
a úžasní lidé.
Surfařská strava je docela dobrá, ne?
Surfaři na tom vždycky nebyli tak dobře.
Kdysi jsi dostal na severním pobřeží jen místo na podlaze.
Já přijela, zaplatila 20 babek za noc za místo u někoho na podlaze,
abych tu surfovala.
A teď, když surfování rozvíjí ku svému prospěchu,
firmy začaly skupovat nemovitosti na pláži.
A teď tihle kluci nevědí, jak jsou rozmazlovaní.
To bylo teda ráno.
Je to naprosto mimo můj životní styl,
ale je fajn vidět jiný životní styl.
- Všechny světské záležitosti zmizí. - V podstatě.
Celý svět zmizí a jde jen o vás a ty vlny.
- A o to být spolu. - Jo, jsme jako velká rodina.
Duch aloha skutečně existuje.
Když jste v surfařském světě a jste v surfařské rodině,
kamkoliv půjdete, budete tak trochu doma.
Nemusíme odjíždět, ne?
Musíte.
Proč tu nemůžeme chvíli zůstat? Třeba pár let?
Proč ne?
Rozmanitost Honolulu znamená, že je tu spousta dobrého jídla.
Úžasné věci jako klasické vietnamské jídlo z The Pig and the Lady,
které by bylo v Saigonu doma.
Mama Le, je mi velkou ctí, že vás poznávám.
Zbožňuju vaše jídlo tady. Fantazie.
Děkuju.
To vypadá krásně.
Je to prostě vynikající.
Panebože, přestaň.
Možná nejlepší pho, co jsem měl.
Pak jsou tu luxusní podniky jako Senia
šéfkuchařů Antonyho Rushe a Chrise Kajioky,
kde jsme s kamarádkou Megan Murphyovou měli vynikající degustační menu.
Třikrát uzený. Uzený syrový,
uzený, když se vaří a znovu uzený teď.
Od teď chci, aby můj losos byl vždy třikrát uzený.
Díky moc.
Cože?
To, co je spojuje, je touha oslavovat
ingredience a tradice Havaje
a to je také cíl Eda Kenneyho a jeho skvělé restaurace Mud Hen Water.
Kde jinde najdete moderní luau kuchyni?
Chobotnice!
Patří k slavnostním luau pokrmům.
A pak pa'i'ai, což je ručně roztlučený kořen taro
potřený nasládlou shoyu a nori.
Rozhodně cítím čisté aloha ve vašich jídlech.
- Vašem díle. - Děkuju.
Od vás je to neuvěřitelné!
Od něj to vlastně není dobré hodnocení.
Být řadou ostrovů uprostřed Tichého oceánu znamená,
že Havaj dováží 90 % svých potravin.
Musí opravdu co nejlépe využít to, co si sami vypěstují
a povědomí o tom zde začíná brzy,
na základní škole Hale'iwa.
- Jak se máte? Vítejte! - Těší mě.
- Na Havaji se objímáme. - Díky. Líbí se mi to.
Natalie a Joe vedou program AINA In Schools,
učí děti vše od živin po kompostování a zahradničení.
Podívejte se na seznam a rozhodněte se,
jestli jsou pro naši zahradu dobrým kámošem.
Můj kámoš se jmenuje Skyler.
A co žížaly? Dobré, ne?
Žížaly znám. Provětrávají půdu, viď?
Tohle je dobrý.
Beruška? Taky jsou hezké.
Co stonožky?
Já taky nevím.
Podívejte se na spodek listů, jestli nenajdete housenku
pro naši monarchu stěhovavou.
Zeptáme se Joea, jestli je to mšice?
Pěkný objev. Uvidíme, co ještě najdete.
Našli jste tam zmrzlinu?
- Ahoj! - Ahoj!
Dobře, co bys rád?
- Těším se. - Chceš posyp?
Něco jsem zjistil.
Ano?
Housenky jedí listy.
Jedí listy.
Protože jsou pro ně dobré.
To jsou.
A rostou dál a pak se promění v kuklu.
Přesně tak.
- Tady! - Kdo dál?
Děti, co říkáte na ty zmrzliny?
- Jsou dobré. - Je to dobré!
- Už nemůžeš? - Ne.
- Chceš ji dát mému bratrovi? - Jo.
Je tamhle. Dojí všechno, co nesním. Ten chlapík tam.
- Chcete? - Řekni: „Tady, sněz to.“
- Díky. - Užij si to, Richarde.
Ha, ha, Richarde. Všichni řekněte: „Ha, ha Richarde!“
Ha, ha, Richarde!
Teď se vydáváme z Honolulu a Oahu na Havaj.
Říkají se jí Velký ostrov, protože všechny ostatní ostrovy
by se do ní vešly
dvakrát.
To jsem nevěděl.
Jo. Řekl mi to můj řidič.
Vím, že když se na mě podíváte, říkáte si: „Páni, tohle je dobrodruh.
Tohle je cvok.“
Dnes se vám splní sen.
Co to bylo?
Jen rána z výfuku.
Je to spanilá jízda tímhle úžasným…
Cílem je setřást z vás všechen strach, než se dostaneme nahoru.
Jo, to se vám daří. Spolu se vším ostatním.
Osedlejte svůj strach.
Ten blbec Richard.
Znáte ty prázdné zelené pozemky?
Tam mě pohřbíte?
Přehodíme to přes ramena.
Kolik váhy mám v části mezi nohama?
Moc ne. Jen tolik, abyste byl vzhůru.
Tohle jsem měl na sobě při svatební noci.
To jste si užil.
Jestli jste to ještě neuhádli, jdu na zipline.
Píše se tu „Nebezpečí, nevstupovat“.
Dokud nejste na té černé čáře, jste v pohodě.
Nechci chodit na kraj.
Pár věcí, které nedělejte při brzdění.
Podívejte se nahoru, abyste nebrzdil horní lano.
Buďte za touhle kovovou kladkou.
Pochopitelně nechcete mít ruce před ní.
Víte co? Nemyslím si, že…
Něco není v pořádku.
Fajn. Jdeme na to.
Pošli to!
To je fofr.
Panebože.
Dopředu ne, Phile. To je ono.
Mám vás. Dobrý.
Teď můžete obejmout tenhle strom.
- To udělám. - Tady. Skvělé.
Tady se musíte naklonit, nebo narazíte do stromu.
Je to trochu děsivější.
Tak jo, jdeme na to.
Panebože.
Jo, pěkně!
Byl to fofr.
Rada tady zní: „Nešlapejte do mezer.“
Mezi každou jízdou
řeknou: „Teď přejdete přes most,“
ale nepostavili žádný… most, který byste chtěli přejít.
Mezi prkny jsou velké díry.
Tohle by pro mě bylo těžké, i kdyby to nebylo desítky metrů nad zemí.
Pozor na příčky, které se točí.
- Dělám si srandu. Pojďte. - To není vtipný.
Vyhni se mezerám. Ach, bože.
Tady je další.
Phile, tohle je poslední.
- Jdete první, nebo… - On jde.
- Dobře. - Teď, když už se nebojíte,
trochu vám to oživíme.
- Abych se zase bál. - Přesně.
Užijte si to. Uvidíme se na druhé straně.
Podívejte, jsme na vrcholcích stromů.
Je to nádhera, ne?
- Můžeme? - Můžeme.
Sbohem!
Dívám se dolů.
Nemám strach!
Podívejte teď na mě!
To je naše poslední jízda.
Myslím, že si dáme oběd.
Myslím, že si dáme kuře.
- Ano, pane! - Ano!
Dobrá práce. Dokázal jste to!
- Dobrá práce. - Já žiju!
Bál jsem se a pak jsem svůj strach překonal!
Kam dál, pánové?
Na kuře?
Moc se mi na natáčení pořadu líbí,
když se ke mně přidá rodina.
Chtěl jsem, aby byl Ben na Havaji se mnou
a beru ho do GJ's Huli Huli Chicken.
Ano. Vítejte, aloha!
- Vy jste GJ? - Ano.
Jmenuju se Gil. Jo… J je Jonalyn, moje žena.
- Hezké! - A pak můj kluk, Irvin GJ.
- Váš syn? - Jo.
Hádejte co? To je můj syn. To je Ben.
Mluví o vás celý ostrov.
Vaše kuře, vepřové. Chci ochutnat, cokoli mi nabídnete.
Jdu do vaší jídelny.
- Dobře. - Tak jsme tady.
Mám rád vysoké stoly.
Jídlo to nemá daleko.
Podívejte!
Všiml jsem si, že tam chodí kuře.
To mi dáte?
- To je svobodné kuře. - Aha.
Patří k těm šťastnějším.
Jako my, Bene. Máme štěstí.
Tady jsou vepřová žebírka.
- Jak se vám to líbí? - Jak?
To je velká porce.
- No tak! - Počkejte. Hned jsem u vás.
Myslím: „No tak, tohle je fakt dobrý.“
Ne: „No tak, rychle.“
Benny!
Další. Tohle je kuře.
Páni. Děkuju.
- Fantastické vepřové. - Žebra jsou skvělá.
Havaj není špatná, co?
Vůbec ne.
Jakou omáčku máte rád s kuřetem?
Je skvělé se sladkou chilli omáčkou.
- Je to jako vietnamská omáčka, ne? - Jo.
- Jste Vietnamci? - Ne, vlastně jsme Filipínci.
- Miluju filipínské jídlo. - Jo.
G, jak jste začínal?
Můj táta má kamaráda v Maui, co to dělá.
- Ano. - A pomohli nám.
- Měli jsme dřív restauraci. - Jo.
Ale pak se rozhodli… Dělat kuře.
O 20 let později jsme tady.
- Fantastické. - Jo.
Takže huli huli kuře…
Co to dělá huli huli?
Huli huli v havajštině znamená „otáčet“.
- Grilovat. - Jo!
- Huli huli znamená „grilovat“. - Jo.
Roky to miluju. Ani jsem to nevěděl.
Benny, jsme fanoušci huli huli.
Vždycky jsem miloval huli huli.
S tou omáčkou je to výborné.
- Ne že by byla potřeba. - Jo.
Určitě sem na to jezdí z celého ostrova.
Z celého státu.
Máme něco takového v LA?
Myslím, že ne. Takhle grilované nikde není.
- Huli huli! - Huli huli.
Nepobírám, jak dobrý je to vepřový.
I makarónový salát.
Jo, ten dělá máma.
Jo! Ta se má!
Všechno co je tady, vaří máma.
- Vážně? - Jo.
- Nesedí jen doma a nejí bonboniéru. - Ne.
- Měl byste ochutnat tohle. Vaječné rolky. - Co je to?
- Smažený banán. - Banánová vaječná rolka.
Do toho.
To je dobrý nápad. Proč jsme si to nikdy nedali?
- Viď? - Jo, je to fakt super.
- Kolik vám je? - Je mi 26. Takže…
Mně je 25. Těsně.
Mám vám domluvit, kdy si spolu půjdete hrát?
- Máš rád video hry? - Jo, trochu.
Když budete v Koně, jděte do The Feeding Leaf.
Je to japonské jídlo do ruky.
Miluju jíst rukama.
- Jaká je večeře? - Výborná.
- Úžasná. - Jíte tu často?
- Denně. - Denně.
- Co? - Každý den.
- Snídaně… - Je to jako vaše kuchyň.
Teď se těším. Výtečné doporučení.
Dobrý večer!
The Feeding Leaf provozuje Tracey,
která si říká… jen Tracey.
Proč jen Tracey? Jste moc dobrá, abyste byla „jen“ něco.
Snažím se udržet svůj skromný původ.
Odteď nejste jen Tracey, ale Tracey!
- Tracey! - Vykřičník.
- Jsem Tracey vykřičník! - Jste muzikál Tracey.
Budu jíst japonské jídlo do ruky.
- Okazu. - Okazu.
Podívejte, moje první hrstka.
Takže tohle je kuřecí kůže musubi.
- Navrchu je kousek smažené kuřecí kůže. - To chutná všem.
Rýže v musubi se dělá se švestkovým práškem.
Je trochu slaná a kyselá.
Jdu na to.
- Je to dobré? - Ano!
- Jen Tracey, tohle je jen výborné. - Díky.
Podáte mi ubrousek?
Když budu jíst rukama, ne?
Možná budu potřebovat hadici, až…
Jednu máme venku.
- Hej! To je kuře a vafle? - Ano, naše verze kuřete a vafle.
Ano. Dáváte mi vidličku a nůž.
- Nemusíte je použít. - Taky že ne.
Dobře. Až bude polévka, schovám vám lžíci.
Uvidíme, co uděláte.
Ve vafli jsou mořské řasy a sezamová semínka.
- Jo. - A na ní je smažené kuře namočené
v korejské omáčce.
A pak to polijeme medovým chilli sirupem.
To je skvělé.
Úžasné smažené kuře, sladká omáčka, slaná vafle.
Tohle musí být opravdu populární.
Prodává se asi nejvíc.
Dávají si to dost často.
- Měly jste to dneska? - Dneska ne.
Hádejte co? Dnes ano.
Ano.
- Děkuju. - Neřeknou ne.
- I když to mají obden. - Je to tak.
Tohle je nishime.
Dušená zelenina po japonsku.
Recept je přes sto let starý.
Hodně míst na Havaji nishime neprodává.
- Proč? - Je to starší recept.
Vaří ho jen starší lidé kupuna.
To je výborné.
- Tohle je jako Havaj v misce. - Jo.
- Protože je tam kultura. - Jo.
- Je tam rodina. - Jo.
To je nádhera.
Děkuju.
- Krása. Máte… - Dnes si dáte poi.
- Bude vám chutnat, slibuju. - Dobře.
Poi, pro ty z vás, kteří neměli tu čest
je krémová pasta z kaše z taro stonků,
na které vyrostli všichni rodilí Havajci.
Tohle je 'uala kalo poi, směs sladkých brambor a taro.
A teď si dáte poi. Poi na dva prsty.
- Vážně? - Ano, na dva prsty.
Jo, přesně tak.
Je to dobré, slibuju. Bude vám chutnat. Do toho.
Poválejte to na patře.
- Dobré. - Viďte?
Sladké.
Takhle to lidé jedí? Dvěma prsty?
Jo, poi na dva prsty.
- To jsem netušil. - Ano.
Je to jako návrat do dětství.
Když říkám dětství, myslím, když jsem byl batole.
Jako dětská výživa.
Teď jsi Havajan. Jsem na vás moc pyšná.
Děkuju.
Říkají mi „Dvouprstý Poi“.
- Jak je havajsky mokrý ubrousek? - Lízej.
- Ahoj! - Philipe!
Jsme na Havaji!
Byly tam hula tanečnice?
Jedeme do Hukilau...
Pojďte, Maxi!
Přesně. On prostě… Víš, co udělal?
Právě udělal „židovskou hulu“. Každá židovská hula končí takhle.
Všímám si všech aktivit…
Jsi na mě hrdá?
- Velmi. - Ta jízda po drátu.
Zipline. Říkají tomu zipline.
Jak se řítíš dolů po drátě. To je na lyžování? Nebo na co?
Tam se nelyžuje.
Jsem v korunách stromů a tak se tam pohybuješ.
Buď takhle, nebo na vinné révě jako Tarzan.
- Já to udělal. Nejdřív jsem byl nervózní. - Bál ses?
Jo, na té první.
Začínáte na takové malé, ale je to děsivé.
Tři sta metrů ujedete za 45 vteřin.
A nakonec to bylo skvělé. Líbilo se mi to. Udělal bych to zas.
Chceš taky Monico?
- Půjdem spolu. - Já už na tom byla.
- Je to fakt vzrušující. - Ty už jsi na tom byla?
- Ano. - Kde?
- S kým? - Já to…
Nešel jsi! Zůstal jsi v hotelu!
To je to, co říkám, teď dělá všechno.
Kdy to bylo?
Jezdí na koni. „Ne, na koně nevlezu.“
Jde na zipline. „Ne, na zipline nejdu.“
Dělá kurz lezení na laně. „Ne, to nebudu dělat.“ Teď to dělá.
Protože tam nejsi.
- Protože já… Proto? - Jo.
Jsem úplný zálesák s…
Co dál?
Co se děje? Máš pro diváky vtip?
- Můžu ti říct starý vtip. - Dobře.
Jsou dva páry, muži sedí v obýváku.
Ano.
Ženy sedí v kuchyni a povídají.
A Harry říká Johnovi:
„Johne, dnes jsme byli v restauraci a to jídlo bylo vynikající.“
A on na to: „Jak se ta restaurace jmenovala?“
„Jméno restaurace… To už jsem zapomněl.“
„Byls tam dnes odpoledne, jak si to mohl zapomenout?“
On mu povídá: „Počkej, jak se jmenuje ta kytka?
Je červená, hezky voní, má trny.“
On na to: „Myslíš růži?“
„Jo! To je ono!
Růženo, jak se jmenuje ta restaurace?“
Pořád to umí.
Zatancuj židovskou hula! Zatancuj mi hula!
- Mějte se! - Miluju vás. Ahoj!
Richard je neúspěšný pastýř.
A už je tady. Dobrá práce. Podívejte na to.
Už jsou tady.
Je to nejroztomilejší útěk světě.
Tohle je nádherné.
Na poslední zastávce navštívím místo,
které nevypadá moc jako Havaj, co si představujeme.
Tohle je ranč Kahua a ovčí farma na severním cípu Big Islandu.
Provádí a obléká mě pomocník vedoucího ranče Jesse.
Nebyl jsem připravený na takové chladno
na vrcholu hory při západu slunce,
takže díky za bundu a kalhoty.
Není zač.
Staráte se o ovce?
Poslední dva a půl roku mám na starosti ovce,
ale moje rodina je tady už čtyři generace.
Vážně?
Všichni byli kovbojové. Můj pradědeček, moji dědové.
Přijde mi to tady jako na Americkém západě.
Mnoho zůstává nedotčené.
- Doufáme, že to tak dlouho zůstane. - Jo.
Lidé si myslí, že Havaj je jen o bílých písečných plážích.
- Ale to je jen špička ledovce. - Přesně tak.
Samotný Big Island má velikost Connecticutu
a žije tady 170 000 lidí.
- Neuvěřitelné. - Začíná tu být těsno.
Promiňte. Brzy odjedeme.
Peter Merriman, skvělý šéfkuchař.
Na Havaji má spoustu restaurací Merriman's
a ovce a skot odebírá z tohoto ranče,
který je na vrcholku této hory. Jsme doslova v oblacích.
Nejsme pod mraky. Jsme v nich.
Co vás sem přivedlo?
Přišel jsem si sem vlastně pro jehněčí.
Monty Richards byl majitelem ranče Kahua
a choval jehňata a já je vařil.
- Tak jednoduché? - Ano.
To je nádhera.
Tohle je taková brazilská věc, kterou znám,
ale jak se jmenuje? Shreken?
- Schwenker. - Schwenker?
- Jo. - „Chcete vidět schwenkera?
„Uvař mi něco, ty schwenkere.“
- Odtud se to vzalo? - Přesně odtud.
Neile, ty jsi fakt schwenker.
Tohle je Neil, je to Peterův zástupce,
který dřív pracoval v malé restauraci v New Yorku
jménem The River Cafe.
Ztráta pro velkoměsto, výhra pro Big Island.
Jaká je kukuřice?
- Sladší kukuřici jsem nejedl. - Jo.
- Panebože. To je výborné. - Viďte?
Neile!
Je to skvělé. Myslím, že trochu víc praxe a můžete pracovat v The River Cafe.
Díky, Phile.
- Ochutnám jehněčí kotletku? - Do toho.
Osolte si ji.
- Mám? Trochu soli? - Tady je sůl.
- Líbí se mi, jak Neil instruuje. - Jo.
Nemáte rád, když vám někdo poradí zlepšovák?
- Jo. - Mám pocit, že kvůli tomu jsem tady.
Najít zlepšovák. Jasně.
Ne, ale to je…
Tohle je zlepšovák.
Chci, aby to lidé pochopili. Ne, že by to bylo na Havaji těžké.
Je tu tolik krásy, ale je toho mnohem víc.
Je jasné, že strýček Clay by to dokonale shrnul.
Jen vám přečtu kousek textu,
co visí na zdi v podniku s ledovou tříští
Přísaha čisté alohy.
„Slavnostně slibuju, že odteď budu žít každou vteřinu
svého života v čisté aloha.
Bezpodmínečně budu milovat každého člověka, kterého na své cestě potkám
jako člena naší jediné ohana na světě.“
Děkuju strýčku Clayovi
a všem lidem z celého světa, které jsem na Havaji potkal,
kteří sem přišli a vytvořili rozmanitou a krásnou kulturu,
a ukazují nám, jací můžeme být.
Nemáte toho někdy dost a neřeknete: „Fajn, strýčku.
Ne všechno může být nejláskyplnější, nejkrásnější…
No tak, strýčku Clayi.“
Aloha.
Nakrmte někdo, nakrmte někdo…
Někdo.
Nakrmte někdo, nakrmte někdo…
Někdo.
Nakrmte někdo, nakrmte někdo…
Někdo.
Nakrmte někdo, nakrmte někdo…
Někdo.
Nakrmte někdo, nakrmte někdo…
Někdo.
Nakrmte někdo, nakrmte někdo…
Prosím vás, nakrmte někdo Phila!
Já vás prosím, nakrmte někdo Phila.
Tak už ho někdo nakrmte!
Překlad titulků: Markéta Polívková