EN ORIGINAL-DOKUMENTARSERIE FRA NETFLIX
BENTONIA I MISSISSIPPI KL. 21.57
BENTONIA BLUES FESTIVAL GRATIS INNGANG 18. JUNI
Takk.
Sånn, ja. Det holder.
En glad og sulten mann
Reiser over hav og land
Han søker mer forstand
Om pasta, svin, kylling og lam
Han vil kjøre til deg
Han vil fly til deg
Han vil synge for deg
Og danse for deg
Han vil le med deg
Og gråte med deg
Det er én ting han ber deg om
Noen må være så snill
Kan noen gi mat til Phil?
Noen må gi ham mat
Vi så på hvor vi skulle dra denne sesongen, og vi gjorde litt research.
Folk sa at jeg burde dra til Mississippi-deltaet.
Jeg må si at maten så fantastisk ut.
Og historien er fantastisk. Og musikken er fantastisk.
Og folket virket fantastisk.
Mississippi-deltaet begynner i lobbyen på Peabody Hotel i Memphis i Tennessee
og går til Vicksburg i Mississippi.
Her er vi.
Mine damer og herrer,
velkommen til sørstatenes store hotell, Peabody Memphis.
Ta godt imot Mr. Phil Rosenthal.
Jeg er blitt hedret mange ganger, men i dag er kanskje den største av alle.
Mine damer og herrer, de verdensberømte Peabody-endenes marsj.
Akkurat.
Da hotellet åpnet på 20-tallet, dro noen karer på andejakt, og de ble fulle.
De tok med endene man lokker de andre endene med så man kan skyte dem.
Så tenkte de: "Vi har endene på hotellet."
De bor i en liten leilighet på taket.
Bra, gakk-gakker!
Farvel, ender!
Sørstatsmat ble til ved at man tok det som var billig og ble dyrket her
og gjorde det godt ved å bruke teknikker fra hjemlandet. F.eks. barbecue.
I Karibia langtidsstekte man seigt kjøtt så det ble mørt,
og så la man til krydder og sauser.
Sørstatsklassikere er overalt. Men utrolig nok er det folk som aldri har prøvd dem.
Hei. Er du Desiree? Dette var et fint, koselig hjørne.
Takk.
Dette er Desiree Robinson. Hun har drevet dette stedet i mange år.
Kan jeg spørre deg om noe? Hvor mye sukker må det til for å lage "søt te"?
Hvis jeg laget dette til meg for å bli lykkelig…
-Lykkelig, ja. -Jeg ville brukt minst tre spiseskjeer.
Det er søtt.
Jeg liker søtt, søtt, bittert, bittert, varmt, varmt.
Surt, surt, sterkt, sterkt.
Så… Hva?
Du store. Hallo.
Liker du saus på barbecuen?
-Jeg liker alt. -De blir penere med saus på.
Jeg burde ikke ha spist denne uken.
God røyksmak.
-Fint at du liker det. -Elsker det.
-Hele familien er her. Hjelper de deg? -Mitt eldste barnebarn driver stedet nå.
-Jeg hørte at du har et oldebarn også. -Oldebarnet mitt er der.
-Hva heter han? -Alexander.
-Kom, Alexander. -Det er et bilde av min mann her.
Men han ligner mer på mannen min enn mannen min gjør.
Hei, unge mann. Er du sulten?
Jepp.
Ser du noe her du liker?
-Hva er det? -Dette? Det er en hel Cornish hen.
-Vil du ha noe av det? -Er det kylling?
Som en liten kylling, men det er nesten bedre enn kylling. Superkylling.
Jeg vil ha kylling.
-Vil du smake? -Ja.
Brekk av et lår der. Skal jeg hjelpe deg?
Å, ja. Se på det! Med eget håndtak.
Godt, ikke sant? Bare spis.
Jeg liker det.
Den nådde ikke nesen engang. "Jeg liker det."
Herlig. Har du smakt spareriben?
Jeg har aldri spist det. Jeg smaker litt.
Gjør det! Så du er i denne familien, men har aldri smakt dette?
Har han aldri villet smake noe av dette før? Helt utrolig.
Jeg liker det.
-Jeg liker det også. -Så bra.
Hva er favorittmaten din?
Servelat.
Hva venter vi på, Alexander?
Da jeg fikk servelatsmørbrød som barn,
var det foreldrene mine som viste at de ikke brydde seg om meg.
Men her er det et stort, tykt kjøttstykke
som er stekt og serveres med saus og coleslaw på et hamburgerbrød.
Man vil klabbe til foreldrene sine.
Se. Jeg skal gi deg hele halve sandwichen.
-Nå? -Hva?
-Jepp. Vær så god, kompis. Ok? -Takk.
-Vi biter samtidig. Er du klar? -Ja.
Hele sandwichen.
Jeg liker servelat.
Vil du ikke ha brødet, bare servelaten?
-Ja. -Gjør som du vil.
-Må få av all osten. -Nei, du vil like det. Det er coleslaw.
Er du klar?
Én…
To, tre!
-Nam. -Nam.
Vil du prøve med brød og coleslaw?
Du er som barna mine.
-Hva er det der borte? -Potetsalat. Liker du det?
Potetsalat.
-Potetsalat? -Har du smakt det?
-Nei. -Vil du prøve?
Ja.
-Spis litt. -Han sa ja.
-Sa han ja? -Han ville smake.
Den er kald og kremet og søt og nydelig.
-Er den kald? -Potetsalat er alltid kald.
-Jeg hater kalde ting. -Nei da.
-Jo. -Jeg vet det.
Vet du hvordan jeg vet det? Fordi du liker iskrem.
Man kan slikke det.
-Og jeg må tygge dette med tennene og… -Gjør meg en tjeneste.
Ta en bit på gaffelen. Er du klar?
Du er den mest forsiktige personen jeg har sett.
Det er godt. Det vet du.
-Jeg liker det ikke. -Hvorfor ikke?
-Jeg smaker kulden. -Du smaker kulden.
-Jeg gjør det hele tiden. -Mamma vil nok vite hva jeg gjorde i dag.
Fordi jeg er grisete i ansiktet.
Dette er et femservietters sted. Ikke sant?
Mange steder hevder det, men rockens fødested er her
på Sun Studios, et R&B-plateselskap som hadde legender
som BB King, Roy Orbison, Johnny Cash
og de første opptakene av en mann ved navn Elvis.
Jeg er invitert til Mississippi Boulevard Christian Church.
For å være dommer i mennenes kokkekonkurranse.
Hei, alle sammen. Hei.
Dommerne dømmer forskjellige ting.
-Stemmer det? -Ja. Dette er forretter.
Ja. Fint med forretter. Hvem liker vel ikke forretter?
Jeg har ikke vært dommer i mange matkonkurranser, men tar dette seriøst.
-Hva heter du? -Marian.
-Phil. -Hei, hyggelig å møte deg.
Hyggelig. Har du bodd her hele livet?
Jeg ble født i Alabama. Det var der jeg vokste opp.
Men Memphis er mitt hjem, for jeg har vært her siden 1989. Og jeg elsker det.
Jeg har vært her i to dager, og jeg elsker det allerede.
Du elsker det! Ikke sant?
Greit. Skal vi sammenligne notatene? Du tar tortilla-suppen først.
-Tortillasuppe. -Da prøver jeg.
Det var godt. Hva syns du? Kanskje litt for mye salt?
-Den er litt salt. -Ikke sant?
Men jeg skal ikke påvirke deg.
Greit, vi prøver maisbrødet med brokkoli og ost.
Maisbrød med brokkoli og ost.
-Jeg liker dette. -Enig. Det var godt.
-Hva nå? Det ser ut som en vårrull. -Dette er en soul roll.
Soul roll!
-Litt søt, Marian. -Hadde ikke ventet meg søt.
Enig. Jeg går videre.
-Dette er pølse og ost. -Det må vi jo like.
Hva syns du?
-Jeg tror maisbrødet vinner. -Foreløpig.
Vi prøver kyllingsalaten.
Det er epler i den. Æsj.
-Har noen prøvd å bestikke deg? -Nei! Ikke ennå.
-Jeg håper på en bestikkelse. -Det ville vært fint.
Unnskyld, hvordan smaker kyllingen?
-Nydelig. -Han vil ikke gi røpe noe.
-Jeg ser det. Du trenger ikke å si noe. -Nydelig.
-Dere to. -Det hun sa.
-Man må kjenne noen for å smake… -Hovedrettene.
Hovedrettene, ja.
Dette var godt. Hva er dette? Tacosuppe.
Jeg liker det.
Den ville vært god å dyppe maisbrødet i.
Marian! De hører sammen. Hva om vi bedømmer de to
som et lag, men fra nå av må dere samarbeide.
-Det er regelen. -Nettopp.
-Ja! Jeg dypper i suppen. -Ikke sant?
-Godt, hva? -Ja, Marian.
Marian og jeg stemte på maisbrødet.
Nå kan vi mingle i det store rommet og fråtse i alt annet.
Gi meg noen hovedretter
Syng den igjen!
Gi meg noen hovedretter
Jeg skaffer deg platekontrakt.
Kalkun! Ja!
Jeg liker det store låret. Kan jeg ta det store låret ditt?
Oi. Det er oksehale!
-Vi gjorde en god jobb, hva? -Jeg tror vi valgte vinneren. Håper det.
-Jeg også. -Den vi valgte, ikke sant?
Hvis den vi ikke likte vinner, begynner jeg å velte bord.
Forresten, brokkoli-maisbrødet vant.
ELVIS "KONGEN AV ROCK'N ROLL"
Beale Street har vært hjertet av byens livemusikkmiljø siden 1800-tallet.
Og folkemengder samles fortsatt her for å høre på blues.
Jeg har det så fint her. Bare én ting kan ødelegge det.
Gratulerer med dagen, kjære Richard
Gratulerer med dagen
Hva driver du med? Du må blåse. Har du gjort dette før?
Kan dere tro det? 68 år gammel.
-Bare gi det til crewet! -Vær så god.
Vil du dele med vennen din?
Greit. Her er vi.
Brian! Takk…
Nå som det er over, her er noe litt utenfor allfarvei.
Det er et hus. Hallo, alle sammen. Jeg heter Phil. Hvordan går det?
Hei. Hyggelig. Hei! Hei.
Jeg elsker det.
-Hei, Talbert. -Hei. Hvordan går det?
Talbert Fleming er eier og kjøkkensjef på Jim and Samella i Memphis.
Oppkalt etter hans besteforeldre.
Herregud.
Nå er det alvor.
Talbert vokste opp med bestemors matlagning og hjalp henne å lage mat.
Så overtok han et hus tvers over gaten fra henne
og gjorde det om til en restaurant.
Du store min. Dette er frokost.
Det er sånn vi gjør det.
Jeg må komme hit oftere.
Man sitter ved fellesbord.
-Hei. -Vi får dosen vår om morgenen.
Du er allerede berømt, for jeg så en artikkel om dette stedet,
og jeg så bildet ditt. Stemmer det?
-Er du stedets dronning? -Ja!
-Har du en konge? -Ja. Der er han.
-Han bare smigrer. -Jeg er ikke rivalen din.
Og dette er kanskje det beste ved å reise.
Sitte med folk man nettopp møtte og spise med dem.
Se hvor hektisk det er. Bråkete og gøyalt.
-Hele tiden. -Hele tiden? I ukedagene også?
Hvis jeg kom kl. 08.30 på en ukedag…
Ville han vært her.
-Spesielt disse her. -De er naboene fra andre siden av gaten.
Jeg hørte at Jim og Samella, originalene, bodde over gaten.
To hus bortenfor.
-Og dere var venner? -Ja.
Herregud. Det ser godt ut.
Så godt.
Vi må be bordbønn.
Far, vi takker deg for maten vi skal få, for kroppens næring gjennom Kristus, amen.
-Nå kan dere spise. -Amen.
Hallo.
Det er et karamellisert eple på toppen.
Han lager en sirup med Crown Royal-whisky.
Vafler med smør og whiskyglaserte epler?
Ja takk.
Ok.
Sånn, ja.
Herlighet. Jeg skal fortelle folk.
Crown Royal-saus.
Smak på dette.
-Å ja! -Ta den biten.
Hjemme ville det vært kugel. Har du hørt om kugel?
-Det er en jødisk ting. -Kjempegodt.
Kjempegodt. Glem det jeg sa. Ligner ikke på kugel i det hele tatt.
Phil, her er reker og grits.
Takk!
Reker og grits!
Ante ikke om jeg skulle svare eller ikke.
-Er det galt å drikke sausen? -Nei.
Derfor er den i en kopp.
-Hummer. -Jeg elsker det. Hallo.
-Det er… -Frityrstekte hummerhaler.
Først tenkte jeg: "Hvorfor gjøre det med hummerhaler?"
Samme frityrrøre som frityrstekt kylling. En slags chicken fried hummerhale.
Jeg vet ikke. Trenger en hummerhale å frityrstekes?
Må vi frityrsteke alt?
Men dette er en av de store rettene!
Straks dette kom ut, glemte jeg alt i livet mitt.
Har du sett dette noe annet sted?
-Hvordan smaker det? -Nydelig.
Talbert! Nå er jeg fritert hummer-fan. Aldri smakt dette.
Hummeren er så mør og saftig under skorpen, som er…
Fantastisk.
-Liker du det, Phil? -Min nye favorittmåte å spise hummer på.
Vær ærlig nå. Resten av dagen i dag kommer du ikke til å bevege deg så mye.
Nei, jeg rører meg ikke.
Hun beveger seg ikke stort, men jeg er på farten!
Jeg er 77 nå. Jeg har nytt hver eneste dag.
Akkurat.
Hva er hemmeligheten bak et 58 år langt lykkelig ekteskap?
Stå på knærne. Be.
Jeg er også der, på en måte.
Jeg vil aldri glemme dette. Det var så vakkert.
-Takk for at jeg fikk komme. -Bare hyggelig.
En applaus for Talbert, alle sammen!
Det er som et idealbilde
av sørstatenes gjestfrihet.
-Ta vare på deg selv. -Håper du kommer tilbake.
Jeg gleder meg til å komme tilbake.
Memphis, veldig hyggelig.
Jeg har fått oppleve nydelig sørstatsvennlighet. Nå drar vi videre.
Nå er det roadmovie.
Jeg gjør noe jeg aldri har gjort før. Drar til Mississippi.
VELKOMMEN TIL MISSISSIPPI
Jeg har aldri villet kjøre landet rundt. Var redd for å få vondt i ryggen.
Heldigvis er det mange småbyer langs veien her.
Vi er på Highway 61.
Første stopp på turen fra Memphis er Clarksdale i Mississippi.
Og stedet man må dra til i Clarksdale, er Abe's.
Abe's ble startet av en libanesisk innvandrer i 1924.
Dette er hans versjon av sørstats-barbecue.
Sånne steder liker jeg.
Et avslappet sted der man vet at maten er god.
Den har vært her så lenge jeg kan huske.
Man drar aldri gjennom Clarksdale uten å stikke ikke innom Abe's.
Jeg elsker det.
Denne fyren med verdens beste aksent er Hank Burdine.
Han er forfatter, hobbybonde og Delta-historiker…
Se, en dobbeltdekker. Ser ut som en barbecue-Big Mac.
Hva syns du?
Ærlig talt. Dette er perfekt.
Skikkelig skarp.
Du har ikke skjegg. Jeg trenger masse servietter når jeg spiser dette.
Jeg trenger servietter.
-Det var godt. -Skikkelig godt.
Hva mer er de kjent for?
Du er i hjertet av tamale-land.
-Greenville er verdens tamale-hovedstad. -Det visste jeg ikke.
Det er en multikulturell blanding av ulike nasjonaliteter her.
Meksikanske gårdsarbeidere brakte tamale hit tidlig på 1900-tallet,
og det ble raskt populær mat.
Vi kaller dette some kind of fine eating.
Du er Pat, ikke sant?
Bestefar var fra Libanon, og han kom hit i 1914.
Hvorfor hit?
Foreldrene hans satte ham på en båt med hans to yngre søsken og sa "dra".
Hvordan han kom til Clarksdale, vet jeg ikke.
Gøy med historier om hvordan innflytelser og kulturer slår rot.
Gjør mye sammen, jobber hardt sammen, og vi spiser sammen.
Så mye musikk kommer herfra, ikke sant?
Mississippi er fødestedet til amerikansk musikk. Man har Elvis Presley.
Han begynte innen bluesen. Og som Muddy Waters sa:
"Blusen fikk en baby, og de kalte den rock and roll."
Så uansett hva slags musikk du hører på, har den sine røtter her i deltaet.
Og Clarksdale er bluesens hjem nå.
Highway 61 er kjent som "Blues Highway".
Ja.
Et veldig spesielt sted her, rett bak oss, er krysset mellom 49 og 61. Crossroads.
Og det skal være der Robert Johnson solgte sjelen sin til djevelen
for å lære å spille blues.
Mange står overfor korsveier i livet.
Ja. Alle møter korsveier.
Og det trenger ikke være ved midnatt på en ensom vei i Mississippi-deltaet.
Derfor lever legenden. Man relaterer til den.
Smaker alt godt?
Jeg vil gjerne spise alt, men da dør jeg.
Du dør fornøyd.
Det kan være logoen din også. "Du dør fornøyd."
Neste stopp er nesten 65 km syd for Clarksdale.
Cleveland i Mississippi er oppkalt etter president Grover Cleveland.
Det blomstrende kultursenteret langs Blues Trail
har sin egen avdeling av Grammy-museet.
Vi møter noen fremtidige prisvinnere.
Dette er barn fra Delta Arts Alliance.
Det er et samfunnshus, og barna danser og lager kunst og synger.
Flott.
Bravo!
Alle barn burde få denne muligheten.
Har du vært hoveddanser, Phil? Har du vært hoveddanser?
-Ikke på 40 år. -Ok.
Vi har faktisk en kul hiphop-move som vi kan vise deg.
Gutter, dere vet hvordan vi starter her? Vi har bena ut.
Bra. Vi snur oss og ned.
Nå kommer benet opp, og mens vi hopper opp…
Herfra…
Phil, prøv å gå hele veien rundt.
Sånn.
Når du kommer tilbake, faller du inn igjen og ned.
Du kan ikke danse med meg.
Dra hjem og sov.
Det er bare én måte å gjenopplive en fyr som meg på: mer mat.
Heldigvis for meg ligger Delta Meat Market nede i gaten.
der Cole Ellis har brakt nyskapende matlagning til denne delen av verden.
Restauranten åpnet i 2013, og samme år åpnet vennen Matty Bengloff Delta Dairy
rett over gaten.
Her har vi isbergsalaten. Den har vi hatt på menyen helt siden starten.
Med kjernemelkedressing, hvitløk- chilisaus, tomater, bacon og blåmuggost.
Som en typisk steakhouse-salat, men med vår lille vri.
Han bruker nye oppskrifter og lokale råvarer.
Dette er flaskegresskarsuppe med kikerter, mynte og honning.
Gresskaret kommer fra en venn av oss i Flora i Mississippi.
Nydelig.
Mye industrilandbruk her.
Når man kjører langs åkrene, ser man mais som skal lastes på lektere
for å mate dyr og bli foredlet.
Så de få lokale gårdene som dyrker det jeg kaller menneskemat,
prøver vi å støtte så godt vi kan.
Kjempegodt. Fortell meg om din kulinariske utdannelse.
Mange år ved bestemors komfyr. Man plukker opp forskjellige ting.
Jeg tenkte: "Jeg er ganske god. Kanskje jeg skal prøve å leve av det."
Jeg fikk erfaring ved å jobbe på Magnolia's,
Hominy Grill og noen andre lokale steder.
Og i 2013 bestemte kona mi og jeg at det var her vi ville oppdra jentene våre.
-Vi dro hit og åpnet Delta Meat Market. -Jeg er en fan allerede.
Jeg har tatt tre biter av suppen, og jeg spiser opp denne salaten.
Kanskje ikke.
-Ja. -Jeg håper du har plass.
Å ja. Jeg sparte litt plass.
Her kommer en kalkunsandwich
og søtpotet…
Ok, så…
Og nydelig nyretapp med pommes frites og saus…
Dette er vår beryktede nyretapp frites.
-Veldig fancy. -Å ja.
Bruker man et fransk ord, blir det fancy.
I stedet for trøffel og sånt tøv, bruker vi Hoover-saus. Hoover Lee fra Anguilla.
Jeg har smakt det før!
Det var godt.
Herregud, jeg vil fortsette. Jeg gjør det.
Jeg lurte på hvordan folk her må ha reagert på denne typen mat.
Folk liker det de er vant til.
Jeg har alltid likt at Cole tar ulike ting, men gjør det folkelig.
Spiller ingen rolle hvordan man åpner et sinn. Iblant må munnen åpnes først.
-Nettopp. -Så følger sinnet etter.
Videre på veien finner man byen Greenville.
Det var en av de største og mest kosmopolitiske byene i delstaten
med et blomstrende sentrum og en Pulitzer-prisvinnende avis.
Bunnen falt ut av Greenville da havnen ble flyttet
og kjøpesentrene la Main Street øde.
Heldigvis er noen institusjoner her fortsatt.
Vær så god. Takk.
Hvordan går det?
Jim's Cafe har holdt åpen siden 1909.
Evelyn driver stedet slik faren gjorde i flere tiår,
og besteforeldrene hennes i flere tiår før det.
-Phil! -Hei, hvordan går det?
Hei. Jeg hørte at hvis jeg kom til Jim's,
ville jeg finne noe som heter Kunnskapsbordet.
-Det stemmer. -Hyggelig å møte dere.
Vi kommer hit for å nyte livet. Og for å lære.
Men de fleste av oss vet alt, så det er vanskelig for oss å lære noe.
Dere har hatt politiske diskusjoner ved Kunnskapsbordet.
-Hver dag. -De kaller meg den eneste liberale her.
Likevel er dere venner og spiser lunsj sammen daglig.
Vi er enige om å være uenige.
Så fint. Det er sånn det skal være.
-Se her! -Se her.
-Dirty Burger. -Hva gjør den skitten?
-Spør Evelyn. -Hvorfor heter den Dirty Burger?
Fordi min sønns kallenavn er Dirty Brown, og han laget den sandwichen.
Det leder til spørsmålet: Hvorfor kaller de ham Dirty?
Jeg spurte ikke. Jeg ville ikke vite det.
Vi finner det ut.
Kunnskapsbordet skal finne det ut!
Er dere født og oppvokst i Greenville?
-Jeg. -Noen av oss.
-Ikke jeg, men jeg har vært her lenge. -De fleste av oss har vært her i 50-60 år.
-Har dere familie her? Barnebarn? -Ikke her.
De fleste av barna våre har flyttet til andre steder.
-Det er få jobber her. -Skjønner.
Hva tror dere er stedets håp? Jeg ser de nye husene, slakteriet.
Et tinghus til 41 millioner dollar skal bygges et kvartal unna her.
Det er alltid håp.
-Benjy, vil du ha en løkring? -Se! Sånn skal en løkring være.
-Jeg ville kommet hit bare for disse. -Herlig.
Kaller dere de på det bordet for "Dummebordet"?
Ja!
Ja.
Unnskyld meg. Dirty kom nettopp inn.
-La oss prate med ham. -Kom hit.
-Hei! Jeg heter Phil. -Jerred Brown.
Her er spørsmålet fra Kunnskapsbordet. De vet faktisk ikke alt.
De vet ikke hvorfor folk kaller deg "Dirty".
Fikk kallenavnet på high school. Fra fotball. Amerikansk fotball.
-Er det den offisielle forklaringen? -Det er min forklaring.
-Her. -Takk.
Jeg er i et stort møte. Ring meg senere. Takk.
Veldig godt håndtert.
Jeg må huske den når kona ringer.
Dette var gøy. Jeg føler meg smartere allerede.
Vi skal til et spesielt sted.
Dette er rett ned i en boliggate. Bare et helt vanlig hus i nabolaget.
Hei, alle sammen.
Ante ikke hva som ventet. Jeg trodde jeg skulle få det vanlige her,
som er veldig godt.
Frityrstekt kylling, spareribs, barbecue. Jeg visste ikke at jeg gikk inn i
et av de beste steakhousene i landet.
Dominic "Big Doe" Signa åpnet stedet i 1941,
og hans barnebarn Baby Doo lager fortsatt biff her.
Og det første man ser, er noen enorme kjøttstykker,
og over terskelen blir man møtt av en av Guds største skapelser.
Hallo. Du må være Flo. Jeg heter Phil.
Hyggelig, Phil. Nei, vi klemmer folk.
Jeg elsker det! Jeg liker deg.
Jeg håndhilser ikke. Jeg klemmer alle.
Dette er tante Flo.
-Godt å møte deg. -Glad jeg kom.
Jeg får ikke slik mottagelse hjemme engang. Kan du bo hos meg?
-Ja, det kan jeg. -Greit.
Farvel, Doe. Jeg stikker.
Jeg drar hjem.
Jeg fikk et godt tilbud.
Flott salatbolle. Jeg har hørt om den berømte salatbollen.
-Dette er den berømte "våt salat". -Vet du hva den hemmelige ingrediensen er?
-Kjærlighet? -Han vet alt!
Jeg visste det ved å se på deg.
Jeg drar hjem til ham. Kom.
Farvel, Monica.
-Showet er over, folkens. -Jeg drar hjem med ham.
Farvel, alle sammen!
Men før vi stikker av sammen, bør jeg prøve maten.
Og her er Julia, grunnen til at jeg er i Mississippi-deltaet.
Hei.
De av dere som så New Orleans-episoden, møtte Julia Evans Reed,
en fantastisk historieforteller, sosietetsdame og stor forfatter.
Hun er ambassadør for sørstatene, spesielt Mississippi-deltaet, for hun er herfra.
Litt av en gryte. Rene kunstverket.
Det har tatt omtrent 60 år.
Her kommer Hank igjen.
Ærlig talt. Spriten står bokstavelig talt… Hva?
-Setter de sånt på bordet? -Nei, fylliker som meg tar det med.
-Du hadde med denne? -Man må.
Delstaten var tørrlagt til 1966, så de gadd aldri få skjenkebevilling.
Så man tar med egen vin. Da får man bra saker.
-Vil du ha litt godsaker? -Nei, jeg har noe billig her. Herlig.
-Hva har du der? -Jeg trenger bare litt ekstra.
-Herregud. -Det kalles en patch.
Jeg anbefaler en tamale til salaten.
For noen skjønnheter.
Dette var første faste føde jeg spiste som barn.
De ga meg en varm tamale og ba meg holde kjeft.
Det virket ikke.
Jeg spiste her i livmoren. Det er et bilde av mor på trappen her gravid med meg.
Du kom ut som en varm tamale.
Hank skrøt av at dere vokste opp sammen.
-Vel, Hank er litt eldre enn meg, men… -Tja…
-Elsker salaten din! -Elsker du den?
-Nydelig. -Bra.
Fortell sjefen min. Kanskje jeg får lønnsøkning.
-Florence, når begynte du å jobbe her? -Før jeg giftet meg med mannen min.
-Jughead. -Jughead, det stemmer.
Han var bror av den opprinnelige eieren.
Av Doe?
Jeg sto der oppe. Ser dere hvor hun står og steker pommes fritesen?
Det var det jeg gjorde. Og mannen min åpnet østers gjennom vinduet.
Jeg lot pommes fritesen steke for lenge fordi jeg ville se på ham.
Kanskje derfor kona mi ikke er en god kokk.
Florence, kom og sitt her.
-Jeg? -Ja!
Du har laget salaten. Jobben er ferdig.
Ok. Ok.
-Og den er veldig god også. -Jøss.
-Denne salaten burde egentlig ikke funket. -Jeg vet det.
Salaten ser dryppende våt og soggy ut helt til man spiser den.
Det er ikke noe fancy i denne salaten. Den smaker fantastisk.
Og så grillede reker i en nydelig saus.
Og gigantiske skiver hvitløksbrød til å dyppe med.
Og så de frityrstekte rekene.
Ok, jeg har gjort en ganske offisiell undersøkelse
-av frityrstekte reker rundt om i landet. -Disse er best?
Gjør du noe galt?
-Fortell Phil om Jughead, mannen din. -Som distraherte deg.
Hva var deres første date?
Min første date med mannen min var på halloween på en fotballkamp.
Hvor mange år siden var det?
Jeg giftet meg da jeg var 23, og jeg er 39 nå.
Ok? Så jeg lar deg regne det ut.
Husker du kampen?
Nei. Jeg spiste popkorn og så på ham. Han er så kjekk.
Doe's Eat Place er legendarisk, og ikke bare for de lokale.
-Liza Minnelli var her. -Hva?
-Moren var her. -Judy Garland…
Willie Nelson satt her.
Johnny Cash har vært her. Willie Nelson. De bare stakk innom.
Man skjønner hvorfor.
Se her. Den er ikke for én person.
Sjekk størrelsen på disse biffene! Jeg trodde biffen var til hele bordet.
Herregud.
Den var til meg. En gigantisk biff til meg!
Se hvor mør den er. Og den er perfekt stekt!
-Kom igjen! -Du er på riktig sted nå.
Jeg er på riktig sted nå.
-I motsetning til det dårlige stedet. -Ekte kjøtt.
-Hva syns du? -Nydelig.
Og pommes fritesen er stekt i de gamle jernpannene.
-Dette er fancy steak frites. -Ja.
-Når de mister jernpannen, er det over. -Dette er fantastisk.
-Er det tomt for vin? -Nei, vi har masse vin.
Pokker heller.
Ja. Hallo.
Har du klippet deg?
Rett før jeg dro.
-Det er ikke mye hår igjen. -Og det sier du?
Er dette Memphis?
Memphis i Tennessee er der Mississippi-deltaet begynner.
Og så bringer Highway 61 deg langs storslåtte Mississippi.
Folk ser veldig vennlige ut.
Det stemmer. Det er det beste her.
Det er så stort mangfold, og alle kommer overens med alle.
Jeg var på Jim's Cafe rett nede i gaten fra der jeg bor.
Du ville likt det stedet, pappa.
Seks gamle menn møtes til lunsj hver dag. Og de har et skilt på bordet:
"Kunnskapens bord."
-Hver dag? -Ja, omtrent hver dag.
Guttene ved bordet er uenige om ting,
men de lar det aldri komme i veien for vennskapet.
Det viste hvordan det kan være.
Det vi ser på tv, er det verste av det verste.
Men i virkeligheten så vi det motsatte.
Fordi som regel er folk snille. Men det er ikke like spennende å snakke om.
Vet du hva som skjedde i dag da disse to fraksjonene møttes
og var på motsatt side av en sak? De spiste lunsj, og alle var venner.
Ikke sant? Hva skjer hos dere?
Vi hadde en interessant morgen. Vi spiste egg.
Og alle eggene… Det var fire egg. Alle sammen hadde dobbel eggeplomme.
Hva? Dere vant jackpoten!
Pappa, det er som jul, nyttår og hanukkah på en gang.
Vi fikk jackpoten.
-Kan jeg si én ting til? -Hva?
I går så vi en marihøne
utenfor vinduet.
Og vi åpnet vinduet, og en annen fløy inn, og så fikk vi den.
-Så ikke bare doble eggeplommer. -Dobbel marihøne.
-Dette må bety noe. -En åndelig opplevelse.
-Hva annet er nytt? -Ja. Velkommen til min verden, pappa.
Veldig interessant.
"Du er en fascinerende kvinne." Er det det du tenker?
Hva?
Jeg får høre sånne historier hele tiden.
Hva annet skjer? Spilte dere Password?
Max fant på ordet.
Han ville ikke spille, men han ville gi deg ordene.
-Ett… -Såkalt.
-…var "såkalt". -Veldig vanskelig passord.
For vanskelig. Vi klarte det ikke. Så sa du: "Jeg bruker det i en setning."
Fortsett, Max.
I går ventet jeg på en buss, men det var så kaldt, så jeg tok T-banen.
Så dere må lide dere gjennom Password.
Ingen gjetter ordet, og det viste seg at han bare skrev ordet for å dra en vits.
-Hva mer? -Eskorte.
Eskorte. Kan du bruke det i en setning?
Jeg skulle spille poker, men det gikk ikke. Jeg manglet esskortet.
-Greit. -Dette er… "Greit".
Det er et veldig bra program jeg har. Når du er med, er det bra.
-Ha det gøy. -Ha det.
Ha det, Richard.
Jeg tror jeg har en kandidat til Kunnskapsbordet.
Dette er Highland Club, litt syd for Greenville.
Her skal vi ha gjenforening med de vi har møtt på veien.
Vi skal få frityrstekt malle av en mann ved navn Dan.
Mange mener den er den beste i Mississippi-deltaet.
Ferd, Raymond og Valley står for musikken i dag.
Hank er her. Julia, selvsagt. Cole Ellis fra Delta Meat Market møtte oss.
Min gamle venn Talbert fra Jim and Samella's.
Henry? Skal du spise noe? Kan jeg gi ham en hush puppy?
-Ja! -Kult!
Puppy!
Du er rene reklamen for hush puppies.
-Spis. Ikke vær sjenerte. -Du trenger ikke be meg to ganger.
Herregud.
-Hva har du der? -Dette er kylling- og kål-salaten.
-Og hva har du? -Jeg har øyebønner og chow chow.
Ja. Sånn, ja. Potetsalat.
-Er dette alligator? -Ja.
-Hvor stor var den? -Den var 2,9 meter, tror jeg.
Jeg prøver.
Alligator, folkens. Med litt alligatorsaus.
Men se på denne mallen.
Er det en bra tallerken, tror du? Må jo smake på alt.
Dette er fantastisk. Bønnene, alligatoren, chow chow.
Har du smakt alligatoren? -Ja! Herregud.
-Jeg prøver. -Alligatoren.
Det er godt.
Det krydderet og den sausen… Herlig.
Alligator er ikke mørt kjøtt. Ganske seig.
-Litt seig, ja. -Men det er godt.
Men man vil at den skal være det.
-For alligatorer er tøffe. -Riktig.
Så man kan bite skikkelig i den og nyte den.
Du kan bryte med den, som den ville gjort med deg.
Trikset er å spise den før den spiser deg.
Det stemmer.
Ja!
Alligatoren klarte du bra.
Sausen er en Mississippi-greie.
-Den kalles comeback-saus. -Skjønner.
Og han sier at de lager en bom boom-saus, som er ganske lik comeback-sausen.
Ja, min var skikkelig sterk. Bom boom-sausen…
Når man dypper den, er det er bom, bom.
Og du vet hva som skjer senere.
Da smeller det også to ganger.
Ikke bare meg, hva?
-Fantastisk. -Ikke bare deg.
Den er så lett og ikke oljete.
-Den smaker ikke gjørme. -Akkurat.
-Kan jeg møte Dan? -Ja.
Jeg har spist 4-5 stykker av mallen din. Jeg ville ta deg i hånden.
Tusen takk.
Phil, det er aldri en katastrofe når du spiser med en mester.
Katastrofemesteren.
Det er ham.
Mye av maten her er lokal. Folk spiser det som er rundt dem.
Men kunsten er å gjøre det verd å leve for.
Ha det, alle sammen. Takk for gjestfriheten, mine venner.
Jeg vet ikke hva jeg forventet.
Jeg elsker å være her.
Men se på disse menneskene.
De kjenner meg ikke. De trenger ikke å like meg,
men det er ikke bare meg. De så ut til å elske hverandre.
De elsker og tar imot fremmede.
Er ikke det sånn verden burde være?
-Ha det, Phil! -Se, det er en hund.
-Hank! -Kom igjen, Phil.
-Hvem er det? -Det er Boudreaux.
Boudreaux!
Hank meldte seg frivillig til å kjøre meg hjem via elven.
MORO-DEPARTEMENTET
Her er den mektige Mississippi.
Se hvordan hun bukter seg.
Boudreaux, du er kapteinen!
Edith Wharton hadde et sitat:
"Det fine med å reise er at man oppdager hvor mange gode og snille folk det er."
Det gjelder spesielt for Mississippi-deltaet.
Hva slags dyreliv er det her? Er det alligatorer i elven?
Alligatorer. Det svømte nok en forbi mens vi var her.
Nei? Jeg har en idé. La oss dra tilbake.
Kom og sitt ved hans bord
Om du er sulten, glad, villig og god
Se at det å bryte brød
Kan gjøre fremmede til venn
Han vil kjøre til deg
Han vil fly til deg
Han vil synge for deg
Og danse for deg
Han vil le med deg
Og han vil gråte for deg
Men det er én ting han ber deg om
Noen må være så snill
Kan noen gi mat til Phil?
Å, vær så snill Kan noen gi mat til Phil?
Noen må gi ham mat
Tekst: Harald Plahter