A NETFLIX SAJÁT GYÁRTÁSÚ DOKUMENTUMFILM-SOROZATA
Boldog, éhes ember
Ő, ki most hetedhét országon átkel
Szeretné megfejteni
Tészta, sertés, csirke, bárány mitől isteni
Ő elmegy hozzád
Elrepül hozzád
Énekel neked
Táncol neked
Ő nevet veled
És sír teérted
Egyetlen dolgot kér cserébe
Csak valaki etesse meg
Csak valaki etesse meg Philt
Etesse, ízibe
VALAKI ETESSE MEG PHILT RIO DE JANEIRO
Rióban vagyok, Rio de Janeiróban,
Rio a tengernél. Bialystock és Leo.
Ha láttad a filmet, akkor érted.
Ott hallottam először Rio de Janeiróról. Mit is tudok?
Ismerem a zenét.
Hallottam, hogy nagyon meleg van, és valóban nem tréfáltak.
Brazília Latin-Amerika legnagyobb országa
területileg és népességében is.
Több mint 200 millió lakossal, Rio a második legnagyobb városa.
Sosem láttam ehhez foghatót.
Itt vannak ezek a kiugró,
gyönyörű formájú hegyek.
Az egyik tetején a világszerte híres szoborral.
És aztán a völgyek, dombok, mindenféle dolog, és hol a város?
Ott van a közepén.
Látványos!
Nem véletlenül hívják
Csodálatos városnak.
Fogom az izzadásgátlóm és nekivágok a városnak.
- Szia! - Szia!
- Hogy vagy? - Jól. És te?
Remekül. Milyen szép piac!
- Elképesztő, nem? - Mi a neve?
Nos, ez itt a Praça Nossa Senhora da Paz.
Te könnyen mondod.
A világutazó Tom LeMesurier megismerkedett
egy lánnyal, és letelepedett Rióban.
Van, aki forrón szereti. Tom is.
Tom ételtúrákat vezet a városban, jó kezekben vagyok,
amikor az egyik kedvencemmel kezdem a napot,
gyümölcskóstolással.
Ha trópusi helyen vagy, a gyümölcs a lényeg.
Igen.
Tudja, mit csinál.
Mint egy gyilkosság.
Kóstold meg! Maracuja, a golgotavirág gyümölcse.
Vigyázz, savanyú!
Hé, ez! Nagyon jó!
A gyerekek megnyugszanak tőle.
- Klassz. Megnyugodtam. - Igen.
Ezeket nézem.
Fantasztikusak.
- Mi az? - Ez idényjellegű.
Ez egy apró mangó, a carlotinha.
Csak egy-két hónapig lehet kapni.
Kóstold meg! Nagyon intenzív íz.
- Szent ég! - Csodás, nem?
- Kóstoltad? - Nem.
Ki kell próbálnotok. Muszáj.
Ez a mangók mangója. Mondd el újra a nevét!
Manga carlotinha.
- Carlotinha. - Jó.
Jegyezzétek meg!
Beletömöm a nadrágomba és átviszem a határon.
Ezt nézd! Sárkánygyümölcs.
Ezt most mondom, mielőtt beleharapok. A világ legnagyobb csalódása.
Ugye? Sokat ígér a színes külsővel…
Meseszép.
- Ez ízletesebb a többinél. - Kicsit.
Papaya.
Hűha!
Sok-sok hűha.
Igen.
Ez nagyon mókás.
- És ez a munkám, mi? - Jó kis munka.
- Elhiszed, hogy ez a munkám? - Hé!
- Szép munka. - Jó munkánk van.
A jó munkára!
Richard, vegyél mindenkinek!
- Akarod. - Igen.
- Menjünk tovább. - Oké, menjünk.
- Obrigado. - Viszlát! Gyere máskor is!
Gyakran fogok jönni.
Biztos ismered azt a gyökeret,
amit spanyolul yuccának hívnak.
Mi cassavának hívjuk, de egy és ugyanaz.
Ha kivonod a keményítőt a gyökérből, az a tápióka.
Most ráteszi erre az óriás szitára, és megdörzsöli.
- Úgy jön ki… - Mint a por.
Amint felforrósodik, zselés lesz és palacsintaszerű.
- Oregano. - Igen.
Ez a queijo de coalho sajt, Brazília északi részéről.
Olyan könnyedén csinálja.
Amikor én csinálom, mindent összekenek.
Köszönöm.
Obrigado.
Mit gondolsz?
Nagyon jó. Imádom!
És még nincs vége. Nézd ezt a tésztát!
Többféle van. Melyikből szeretnél?
A garnélásat szeretném, a camarãot.
És egy palmitót is kérek. Az a pálma szíve.
Obrigado.
Nagyon csípős?
Nem, nem annyira. Pont, amennyire kell.
- Finom, ugye? - El tudnék rajta élni.
Még egy ok idejönni.
Van itt sajt.
Ettem, és nem jutottam el a sajthoz.
A világ legjobb Hot Pocketje.
Amikor a portugál felfedezők 1502-ben, újév napján meglátták,
az öbölre azt hitték, folyótorkolat, és január lévén
Január folyójának nevezték el, vagy portugálul Rio de Janeirónak.
Ötszáz évvel később még mindig
erős európai hatás érvényesül,
de a nagyszámú afrikai és őshonos népesség miatt
a brazil kultúra egy csodálatos egyveleg.
Minden brazil egyetért nemzeti italukban,
a cachaçában.
Erjedt cukornádlé desztillálásával készül,
és hogy megkóstoljuk, elmentünk az Academia de Cachaçába.
Segítségképpen magammal vittem a gyönyörű Jazmint és Nandát,
mert szükségem volt olyan emberekre,
akik lépést tartanak velem az italozásban,
és megtanítanak egy fontos portugál szót.
Saúde.
- Saúde. - Saúde.
- Saúde, Varanda. - Saúde.
Istenem!
Nagyon jó.
Itt 50 féle cachaça van Brazíliából.
- Ez nagyon jó, nem? - De igen.
Most, hogy kipróbáltuk töményen…
- Italt még! - Hogy?
… megkóstoljuk a nemzeti koktélban.
Caipirinha!
- Saúde. - Saúde.
- Saúde, Varanda.
Richie!
Olvastam a caipirinha történetét.
Száz éve volt egy szörnyű influenza.
Ez szinte gyógyszer volt a lime C-vitamin tartalma miatt.
Ezt mondták.
Az alkohol pedig…
Elpusztít mindent.
Ez az étterem… Mikor nyitottak meg?
- Nyolcvanötben. Igen. - Igen.
- Ne már! - Akkor születtem.
- 1985. - Miért nevetsz?
- Ezt nézd! Igen. - Ez gyönyörű.
Nem csak a cachaça miatt jöttünk ide,
hanem mert állítólag isteni finom itt a nemzeti ételük,
a feijoada, ami marha- és sertéspörkölt,
fekete bab és aprított kelkáposzta,
amit megszórnak pörkölt lisztkeverékkel, farofával.
Narancs kockákkal fogyasztják.
Akkor először a rizzsel kezdünk?
- Igen. - Elterítjük.
- Igen. - Oké, figyellek.
Jól van, most a…
- Manikűröztetnem kellett volna. - Így igaz.
Vesz a babból. Adj neki húst!
Nem szeretem a…
Mi ez?
Mi volt ez?
Nos, elkaptunk egy vezetéket.
Úristen!
Tessék, Nanda!
Nanda.
- Oké. - Fedd le a többivel!
Jobban leszel.
Adhatsz egy darabot, mert imádom a kolbászt.
- Hadd adjak… - Igen, ez az.
Jó mellé a gyümölcs. Minden jó.
Igen.
- Nézz csak meg! - Oké.
Igen, ez zseniális.
Meséljetek az itteni életről. Te Rióban születtél.
- Nem Rióban. - Nem. Buenos Airesben.
- Az is jó. - Nagyon jó.
- Régen is együtt dolgoztatok? - Mindig.
- Nem tudok Nanda nélkül élni. - Ez kedves!
Vele szeretek dolgozni a legjobban.
Ez nagyon édes. Ő nem ezt mondta rólad egyébként.
- El fog hagyni, de semmi baj. - Kedves tőled.
Gyerekek.
- Y generáció. - Ugye?
Imádom. De most megkóstolnám a…
- Ez csípős. - Igen.
Nagyon-nagyon?
Igen!
- Túlvilági hang. - Ja.
- Szeretnéd? - Igen.
- Istenem! - Istenem!
Csináld!
- Hagyd abba! - Még megölöd.
Örülök, hogy megismerkedtünk.
Örvendtem.
Még egy falat, és végem.
Ez nagyszerű. Most jön a feijoada.
Ha visszamegyek LA-be, vagy New Yorkba,
megkeresem, hol készítenek feijoadát.
Kell.
Kérnünk kéne neked még egyet.
- Mit? - Caipirinhát.
Nem, mert az úttesten kötök ki.
Gondolom, a turisták első dolga
felmenni a Cukorsüveg-hegyre.
Azért hívják Cukorsüveg-hegynek, mert ilyen alakú zsákba
teszik a cukrot.
De hogyan építették meg ezt a felvonót
a csúcsra 100 évvel ezelőtt?
Lenyűgöző.
Először félúton megállunk az egyik hegyek.
Gyerünk!
Csak szerintem bámulatos?
Micsoda kilátás!
A keselyűk meg emlékeztetnek a halálra.
Szerintem ez Rio legszebb kilátása.
Helyesbítek, a második.
Vannak még felvonók.
A Cukorsüvegre vezető út körülbelül három perces.
Innen látni a Copacabana Beachet.
- Ugye, ez az? - Igen, az a Copacabana Beach.
Tudok valamit!
Az út második felében egészen más kilátás tárul elénk.
Életemben nem láttam ilyen álomba illő kilátást.
Nem csak én,
hanem az összes stábtag el volt ájulva.
Gyere el ide, menj fel a felvonóval a csúcsra!
Ihatsz egy jó italt, egy caipirinhát,
ami igazán finom.
Ez életem egyik legjobb itala!
Ezt az italt kortyolgatni Rio tetején naplementekor…
Ne hagyd ki.
Jártunk már pár helyen.
Ez az egyik legszebb hely, amit valaha láttam.
Ma elmegyünk Brazília elsőszámú éttermébe, a Lasai-ba.
Nem csak a séf, Rafa, hanem a felesége, Maléna is velem tart.
- Helló! Üdv! Örvendek. - Szia!
És ő is…
A legidősebb fiam, Benny.
- Benny! - Igen.
Az én fiam is Benny.
Szia, Benny!
Benny jól elvan az étteremben?
Igen, sok időt tölt itt.
- Ő a kabala. - Valójában ő a főnök.
Ki ne örülne ennek a kutyusnak?
Rafa Brazíliában született és nőtt fel, Malena mexikói és Texasban született.
A főzősuliban találkoztak.
- Egy osztályba jártunk. - Az jó.
Egy darabig New Yorkban maradtunk.
Ő az éttermi részen dolgozott, én a konyhán.
A pár együtt dolgozott Spanyolországban,
ahonnan az étterem a Lasai nevet kapta.
Békéset jelent baszk nyelven,
és a házaspár meg is tesz mindent, hogy rögtön ezt érezzem.
Kezdj egy kis caipirinhával!
- Egészségünkre! - Egészségedre! Az első brazil utadra!
Nagyon jól érzem magam.
- Most még jobban vagyok! - Az jó.
- Nagyon klassz. - Igen.
Különböző ízű caipirinhákat kóstoltam.
Ittam passiógyümölcsöset, és próbáltam lime-mal.
Van itt valami más is.
Ez a baj a caipirinhával.
Elfelejted, mi volt a caipirinhában.
Jég, cachaça és egy kis cukor.
- A gyümölcs, amit kóstoltál. - A piacon.
Igen. Épp szezonja van.
- Nagyon jó. - Olyan, mint egy barack.
- Amit most csinálunk… - Igen!
Van egy kis hasaalja.
Vegyél belőle és edd meg.
Mint a jamón.
Csak egyél, oké?
Nem is kell mondanod.
- Mi van itt? - Ropogós édesburgonya.
Mogyorókrémmel töltve.
Mint egy szerencsesüti a kínai étteremből,
csak ebben nincs papír.
Nem, ez jobb. Ebben mogyoróvaj van.
Apám tegnap itt vacsorázott.
Kivittük neki az egyik ételt,
és megkérdezte, miért nem tartjuk az étlapon, ez a legjobb.
De nem tartunk fix ételeket, minden nap változtatunk.
Tudod, ezzel mindig…
- Felbosszantasz valakit. - Mindig.
Még meg se kóstoltam,
és már dühös vagyok, hogy leveszi.
Avokádó. Nagy a hagyománya.
Némi helyi rák, és egy kis levél, a peixinho,
ami kis halat jelent.
Az íze kissé a halra emlékeztet.
- Nos? - Ez fenomenális.
Hogy honnan merítek ihletet?
Mindig háttértörténetet keresek.
Például, hogy ez az aroma a nagymamám házára emlékeztet.
Mindig a nagyi. Pedig vannak köztük
pocsék szakácsok is, nem igaz?
Úgy főzök, mint a nagyi. És ha rosszul főzött?
Jön a vörösbor. Komolyodik a helyzet.
Tim-Tim. Egészségedre!
Nézz meg délután.
Ez a hasaalja.
A sertés legjava.
Ez száz százalék sertés.
Se bor, se zöldségek, se hagyma. Semmi.
Karamell-szerű.
- Igen. - Bocs, Benny.
Benny, ne nézz!
Máris szétesik.
A céklagyökerek a kertünkből vannak.
Köszi.
Benny, nem tudod, mit hagysz ki.
Hé! Azt mondod, leveszed az étlapról?
Mindig.
Emberek! Siessetek, mielőtt leveszik az étlapról!
Nézd, ki jött!
Itt is van.
Különleges vendég érkezett.
Emi! Köszönj, Emi!
Köszönj!
Szia, Emi!
Főleg portugálul és spanyolul beszél,
de megtanult köszönni angolul.
Szia!
Köszönj neki!
Milyenek az ujjacskák? Finomak? Ó, egek!
Chocolatè.
Emi!
Megetethetsz.
- Én is… Emi! - Emi!
Igen?
- Tessék. Csináld! - Igen.
Igen!
Ennyi. Ez a titok.
Szkanderozunk érte?
Most pedig elmegyünk Rio egyik legnépszerűbb helyére.
Ez a Confeitaria Colombo.
Kilencvennégy óta működik.
Egy igazi palota.
Rengeteg ínyenc fogás és finom sütemény kapható itt.
A rióiak másik neve Cariocas.
Egy desszertet?
Ez pedig tökéletes hely az elvegyülésre.
- Kérsz desszertet? Szeretnél… - Mindent.
- Mindent szeretnél? - Igen!
- Tetszik? - Mi az?
Nem tudom. Meglátjuk, mit szólsz.
Finom.
Köszönöm.
Te vagy a legjobb!
- Megpuszilhatlak? - Igen.
Oké.
Viszlát! Szia!
Ez a legjobb hely!
Rio a trópusokon fekszik, és ezt nem is fogod elfelejteni.
Nézd ezt a parkot! Ez egy nyilvános park.
De a trópusi esőerdőben vagy.
Volt egy kis barlang. Nem tudtam, mi az, és bementem.
Volt egy akvárium, benne piranhákkal.
Ha mész tovább az ösvényen, hallani lehet valamit…
Ott vannak…
a majmok!
Richard, gyere le onnan!
Most egy Aconchego Carioca nevű helyre megyek.
Az aconchego barátságost jelent,
ami erre a srácra is igaz.
Mr. Phil a városban van!
- Örvendek, barátom. - Én is örülök.
Guga Rocha nagyon híres itt.
Van egy tévéműsora, és szuper szakács.
Te ételkultúra kutató vagy, ugye?
Igen. Kiskorom óta rajongok az ételekért.
Ezért akartam egyre jobban megismerni az ételek eredetét
és származását.
Szóval, ami nagyszerű Brazíliában…
- Hola! - Pontosan ez az.
Igen.
Meg fog mutatni nekem néhány igazi újdonságot,
amit a klasszikusokkal csinálnak, mint a feijoada golyók.
Igen! Feijoada golyók.
Talán orvoshoz kéne menniük.
Ez a nemzeti ételünk, ami bolinho lett.
- Igen. - Egyfajta nokedli.
Vagyis pörkölt golyóban.
Igen, golyóban.
Egészségünkre!
Nagyon finom.
A brazil ételek olyan változatosak, mint a lakosság,
beleértve a rabszolgaként idehozott afrikaiakat,
ami a konyhában is megnyilvánul.
Amikor az afrikai emberek kitörtek
a rabszolgaságból, törzseket alapítottak,
- ellentáborokat. - Így van.
Hollandok, franciák és őslakosok egyaránt szembeszegültek
a portugálokkal.
- Igen. - Ott kezdődött a brazil étel.
Mert akkor volt először, hogy a szabad emberek a tűz mellé ültek,
és kitalálták, mit egyenek.
Ültek a tűz körül, és azt ették, amit közösen készítettek.
- Igen! - Ez a kultúra.
Szerintem így kezdődött a brazil kultúra.
Úristen!
- Mint egy nagy bumm! - Tetszik.
- Készíthetek egyet? - Igen!
Rendben. Szóval… Bumm!
- Mennyország. - Garnéla és szósz is van benne.
Brazíliában, ha nem teszel rákot a rákszószba, meggyűlik a bajod.
- Felháborodnak. - Köszönöm.
Ez maniókagyökérből van. Itt mindenki eszik maniókát.
Manióka mániás vagyok.
Manióka…
- Mániás. - Mániás.
Csinálhatok valamit, amit te szoktál?
Igen.
- Ez a tiéd! - Mi?
Gyere ide, Richard!
- Miért? - Kóstold meg! Gyere ide!
Úristen!
Hola!
Guga Brazília északkeleti ételeire specializálódott,
mint a grillezett sajt, sózott húsok, hagymák, amiket
nem tudok elég gyorsan befalni.
Jó? Igazi jutalomfalat.
Jézusom!
- Ez itt sertésborda guavával. - Igen.
Ez meg angu pite.
- Ez olyan, mint a kukoricadara. - Igen.
És sajt van a belsejében.
Jól van! A sajt mindig jó.
- Kiváló a szósz. - Lenyűgöző.
- Mindenképp teszek rá. - Igen.
- Finom vele. - Olyan, mint egy barbecue szósz.
Gyümölcsös. Brazíliában mindenbe sok gyümölcsöt teszünk.
- Sok gyümölcsötök van. - Rengeteg.
- Mit fogsz tenni? - Te jó ég!
Eljött a desszert ideje, és Guga elmondja,
hogy ez a klasszikus sajtos-guavás élvezet
a Rómeó és Júlia nevet viseli.
De itt az egyetlen tragédia, hogy nekem nem elég belőle.
- Ez jó. - Igen.
Sosem rendelnék ilyet.
- Olyan egyszerű. - Ugye? Rántott sajtrúd dzsemmel.
Guava lekvárral.
Mert ez finom.
Bárcsak mindenki azt tenné, amit én most.
- Rád bízom magam. - Igen.
Most valami olyasmit csinálok, amit azelőtt soha.
Bízz a helyiekben.
Az étlapról az ismerős ételeket választanám,
- mert nem akarok csalódni. - Igen.
De mindenkit arra bátorítok, hogy keressen egy helybélit,
és engedje át a vezetést.
Legyen utas tátott szájjal.
- Mint a kutyák az ablakban. - Igen.
Az én vagyok.
Ha Rióba jössz, biztosan feltűnik a favelas.
A hegyoldaltól a völgyig húzódó favelas
a 20. század kezdetén kialakított nyomornegyed azoknak,
akik nem tehették meg, hogy máshol lakjanak.
Ma már a város népességének egynegyede él itt állandó lakosként.
A szerény környék viszont
tele van a várost meghatározó élettel és kultúrával.
Most a Na Minha Casába tartok Flavia Quaresma séffel,
és találkozunk valakivel, aki szívén viseli az itteniek sorsát.
- Hola! - Szia!
João Diamante séf lehetővé teszi a favelasban élő gyerekeknek,
hogy kulináris oktatásban és képzésben részesülhessenek.
Vezetékneve, a Diamante portugálul gyémántot jelent,
ezért a program neve: Gyémántok a konyhában.
Ő João felesége.
- Örvendek. - Én is. Szia!
Hogyan találkoztak?
- Nagyon fiatal voltál. - Igen.
Táncoltak. Ő nagyon jól táncol. Hát így kezdődött.
- Tényleg? - Igen.
Mesélj erről a helyről!
Mikor elkezdte, azt nézte,
hogyan tudna segíteni ezeknek a fiataloknak.
Igen.
Hogy megtalálhassák a helyes utat.
- Igen. - Ő is a favelasban született,
sok barátja rossz utat választott,
sok barátja meghalt
a rossz dolgok és társadalmi problémák miatt.
És amikor főzni kezdett, azt mondta,
ez rengeteg életet megváltoztathat.
Megtanítani, hogy legyenek jó emberek.
- Igen. - Megmutatni a világot,
és hogy mit tehetnek.
Ők is a program résztvevői?
A program részesei. Ő a harmadik csapatban volt,
és most pác séf.
És az úriember?
Ő egy diák. Gasztronómiát tanul.
- Hogy hívnak? - Priscilla.
Priscilla.
Vinicius.
Nagyon büszke lehetsz azokra, akik itt végeznek.
Csak azt kéri, hogy megosszák a tudásukat másokkal is.
- Igen. - Ne tartsd meg magadnak.
- Osztozkodás. Igen. - Igen.
Mint ez a csodás étel, amit megosztasz.
Tökéletes tojások.
Ezt meg kell kóstolnod. Ez a polvilho. És ez a sajtos.
Igen.
- Sajttal töltve. - Sajt van benne.
Remek.
Mi ez?
Ez a brazil krémsajt.
Kenjek rá?
- Persze. - Miért ne?
Tudod, ha megveszed a brie-t és hazaviszed,
és hagyod ülepedni, nyúlós lesz.
És ez a nyúlós rész, amit szépen el lehet kenni.
Ez volt benne.
Ez a krémsajtjuk. Igen.
Imádom. Vehetek ilyet?
Hazavinnéd?
Milyen néven keressem a boltban?
Requeijão.
Jobb, ha leírod.
- Próbáltad már így? - Nem, sosem.
Hátha feltalálok valamit.
- Maravilhosa. - Szívesen.
Szóval ez egy kukoricatorta, egy goiabada.
Ezt goiabadának hívjuk.
- Imádom a szemeit, amikor… - Jó.
Olyan friss és könnyű.
Tegnap este kókuszvízzel ittam a whiskey-t.
Ne!
- Zseniális. - Nagyszerű.
Jó kis koktél.
Emellett egy kicsit felpezsdíti a…
A whiskey-vel.
Igen, aztán táncolsz, és megismered a feleségedet.
Ezért olyan fontos az étel.
Igen, mindig.
És neki különösen fontos,
mert annyi barátja lemorzsolódott a drogproblémák miatt.
Tisztelegsz előttük, ha valami gyönyörűt csinálsz.
Tudod, számomra ez a művészet egyik formája.
Mert ezzel is érzéseket fejezünk ki,
a szeretetünket, vagy épp a frusztrációnkat.
Akár festmény, akár szobor, vagy gyönyörű tojások.
Nem tudta, hogy kell angolul mondani,
amikor ezt csinálod a gyémánttal.
- Csiszol. - Igen, csiszolni.
Szóval João gyémántokat csiszol a Rio de Janeiro-i konyháján.
- Mindenhol vannak gyémántok. - Igen.
Csak meg kell találni.
Éppen a karnevál kezdetén vagyunk.
Óriási ünneplés, és amikor azt mondom, óriási,
úgy értem, több százezer ember gyűlik össze a Copacabana Beachen.
Nem láttam ehhez foghatót.
Brazília a világ legnagyobb katolikus országa.
A karnevál az ő Mardi Gras-juk.
A bulizás időszaka a nagyböjt előtt.
BÉKE
Szórakoztató, közvetlen… említettem
az embereket?
Azt mondanám,
én vagyok a legcsúnyább egész Brazíliában.
Csak egy gyógymód van rá. Ideje harapni valamit.
A Bar Do Davidbe megyünk.
Ő David, és a lánya, Gabby.
Rengeteg finomság van itt.
A könnyed Carioca életstílus részben ezeknek
a botecos nevű kis bároknak köszönhető.
Olyan helyek, melyek gyakran kinyúlnak az utcára,
és ételt-italt egyaránt kapni.
Nagyon komolyan veszik,
az egész városra kiterjedő ételversenyeket tartanak,
és ennek a helynek nem ismeretlen a győzelem.
Ez gyönyörű!
Ez egy tengeri saláta.
Tenger gyümölcsei.
- Fehér babbal. - Igen.
- Elsők voltunk. - Tényleg?
Egy riói versenyen, a Brazília legjobb étele címmel.
- Ízlik? - Imádom. Igen.
Tessék!
- Ez itt szalonnás… - Igen.
- Marha… - Igen.
És…
Kukorica sajttal és marhahússal.
Ez jó!
- Igen? - Igen, ez a kedvencem itt.
Mindez annyira népszerű lenne az Egyesült Államokban.
Igen?
Igen, mert az emberek imádnak minden kaját, ami hamburgerhez hasonló.
Nagyon élvezetes minden, amit kézzel lehet enni.
Fesztivál!
Aztán a bordák.
- Oké, a nagyot szeretném. - Ez nagyon jó.
- Jó? - Jamón!
Otthoniak, figyeljetek!
Ananász salsa a lassú tűzön sült sertésbordán.
- Gyere ide! - Gyere, légyszíves!
- Jó étvágyat! - Köszönöm.
- Ez mennyei. - Mennyei.
A Mennyország félmeztelenül mászkálni,
és ezt a kaját enni.
- Igen. - Igen.
Rióban szeretik szabadon hagyni a testet.
- Hogy hívnak? - Felipe.
- Tessék? - Felipe.
Tudod, mi a nevem?
Felipe?
- Szereted a csípőset? - Igen.
Sokat adtam.
Jól bírod.
A Phillipek erősek.
Copacabana, Ipanema. Mind hallottuk ezeket a neveket,
hiszen ezek a legfőbb strandok Rio szívében.
Mindenki a tengerparton él, és néhányan meghalni jönnek.
- Állva evezel. - Igen.
- Próbáltad már? - Nem.
Nem mindenkin áll jól a kalap,
és én sem tartozom közéjük.
Először is meg kell találnod az egyensúlyt a deszkán.
Csak két dolog hiányzik: egyensúlyérzék és hátsó.
Itt kéne megtalálni az egyensúlyt.
Középen. Egy, kettő, három, fel.
- Oké. - Oké? Jó. Csak lazán.
- Gyerünk! - Tényleg? Ennyi volt a lecke?
Jól van, viszlát mindenki!
Jöhet a drámai zene.
Rendben.
Vigyázz!
- Nyomd tovább! - Merre?
Nézz rám! Tiszta brazil vagyok.
Istenem! Hülye Richard!
Üdv Rióban!
Legközelebb csónakázom.
Nem tudom, felépülök-e valaha.
Ó, fel fogok.
Tízórai!
Egy kis prosciutto di Parma.
A prosciutto di Parmánál a zsírréteg a lényeg.
A zsírréteg.
Szépen felhalmozódik.
Pálmaszív, vagyis pupuña.
Pupuña! Ne becsüld alá a Pupuñát!
Pupuña, igen.
Chilei lazac banánnal.
- Kiveszel nekem egy szép darabot? - Igen, persze.
Más büfébe is eljössz velem?
De gyönyörű! Lépesméz.
Provolone?
Obrigado.
Ez az.
Megvan a Bar Do David? Úgy tűnik,
ez az utca vonzza a jó kajákat,
mert a bár szomszédságában
van egy híres szendvicsező, a Cervantes.
Miért híres?
Ezért.
A Cervantes egy késő esti hely,
ahova a többórás ivászat után jönnek,
hogy lefojtsák a cuccot ezekkel a kiadós szendvicsekkel.
Én kihagyom az ivást, és rátérek a kiadós részre.
Az új legjobb barátom, Guga ismét a segítségemre siet.
A ház specialitását kérjük…
Nem értek portugálul, de ezt értem.
„Kérsz étlapot? Nem kérek.
Mióta járok ide? Ne sértegess!”
Megőrültél?
A Cervantes specialitását kérjük, steak pástétommal.
- Libamáj. - Libamáj.
Ez nem libamáj, hanem csirkemáj. És ananász.
- Működik. - Az biztos.
A szomszédban bordát ettem ananásszal.
- A szomszédban? - Igen. Végigkóstolom az utcát.
Helló!
- Szalvétára lesz szükséged. - Szalvétára. Nézzétek, emberek!
Mindenki látja?
Remélem, igen, mert nem sokáig lesz itt.
- Ez szendvics! - Igen.
Ez reggelinek is jó, mert ha…
- Egészséges reggeli. - Mész az éjszakába,
az Rióban néha azt jelenti, hogy reggel kilenckor mész haza.
- Komolyan? - És betérsz ide,
eszel egy szendvicset, hazamész és alszol egyet.
- Gondolom akkor, ha nem dolgozol. - Igen, szombatonként.
Vagy hétfőnként. Nem, nem hétfőnként.
- Kell hozzá chili. - Chili.
Hű, ez aztán sok!
- Túl sok? - Igen.
- Richard! - Tudom, veled tartok.
Kérlek!
Megcsináljuk.
Istenem!
Meg ne halj itt nekem!
- Fehér homok… - Olyan jó.
Ananász a szendvicsen.
Sziasztok!
Szia!
Rio de Janeiróban vagyok,
ami őszintén szólva a világ egyik leglátványosabb helye.
Látom a képeket. Gyönyörűek.
Hát nem gyönyörű?
A hegyek és a tenger. Kell ennél több?
Kell ennél több? Ez lehetne a szlogen.
Rio de Janeiro. Kell ennél több?
Talán van itt valami.
Nézd, mit hoztak. Itteni specialitás.
Brigadeiro, ugye?
Ez a csokigolyó portugálul.
Csoki?
Annyira puha,
és ezek a kis csokidarabkák rajta…
Istenem, annyira finom!
Sajtkenyér.
Sajtkenyér?
Igen.
Monica, viszek neked valamit.
Kóstoltad valaha a cachaçát?
Az valami ital?
Tudom, hogy a feleségem szívéhez az üvegen keresztül vezet az út.
De ez, szent ég!
Elmentünk egy helyre, a Cachaça Akadémiára.
- A Paradicsomod. - A kedvenc akadémiám.
- Igen, a kedvenc akadémiád. - Miből készítik?
Cukornádból. Hasonló a rumhoz, de könnyedebb.
Komolyan mondom, hármat is megihatsz belőle,
mintha Hawaii Puncs lenne. Aztán meghalsz.
Mert később üt be,
mint egy tolvaj az éjszakában.
Szóval… tényleg megérzed.
Van vicced mára?
Van egy történet…
Egy strandos vicc.
Strandos vicc.
A strandos vicc. A gyűjteményből.
„Hol is van most? Rióban. Van ott strand?
Tudom, melyik legyen.”
Egy anyuka és a gyermeke a parton játszottak.
Hirtelen egy nagy hullám jött,
és elmosta a gyereket a partról.
Az anya sokkot kapott és istenhez imádkozott.
„Istenem, kérlek! Ő az egyetlen fiam!
Minden nap imádkozni fogok, csak add vissza nekem!”
Pár perc múlva jött a hullám.
És a gyermek visszakerült.
Az anya nagyon boldog volt. „Köszönöm, Istenem! Köszönöm!
Megtartom az ígéretem.
De van még valami.
Sapkája is volt.”
Ez…
Hé, ez egy jó vicc.
Örülünk, hogy jól érzed magad.
A kedvencem az volt, amikor táncoltál.
Pokolian jó táncos vagyok.
- Nem igaz, apa? - De.
Fogjuk rá.
- Rendben. Szia! - Viszlát mindenkinek!
Van egy kérdésem, mielőtt elmegyek.
Szereted a húst?
Voltál már churrascariában?
Az egy hatalmas barbecue,
ahol különféle húsokat sütnek nyárson tűz és szén felett,
és csak sóval ízesítik.
Tökéletes társasági program,
és remek alkalom az utolsó étkezésemre itt, Rióban.
- Hogy vagy? - Oké, rendben.
De jó látni titeket!
Újra együtt a csapat. Egy kis búcsú. Utolsó felvonás.
- Szia, drágám! - Örülök, hogy látlak.
Hadd halljam, ki éhes?
- Mi mind. - Mindenki!
Egy svédasztalos salátával kezdünk, hogy legyen valami egészséges.
Amikor ilyen steakházban vagyok, nem érdekelnek a zöldségek.
Rendben, sárgarépa.
Eszek egy kis brokkolit.
Saúde!
- Egészségedre! - Saúde!
Nézzétek, mi van ott!
- Megfordítjuk… - Tudod, hogy működik?
Igen, ismerem.
Ez egy alátét, és amikor hozhatják a húst,
megfordítod, hogy a zöld fele látszódjon.
Amíg a zöld oldal látható, addig hozzák a húst.
- Megfordítom. - Igen, én is.
- Zöld! Mehet! - Gyerünk, mindenki!
Ez a közlekedési lámpák előtt alakult ki?
Túl sok vacak van a tányéromon. Várjunk csak!
Egy csomó vacak zöldség van itt.
Helló!
Lehámozod a késsel, vagy leszeded a fogóval.
Ennyi húst még nem láttam.
- Olyan gyors. - Csirke! Imádom.
- Biztos? - Biztos.
- Rengeteg! Ne… - Semmi…
Mi van, ha ízlik?
Gyerünk! Várjunk csak!
Nagyon jó.
Hagyjunk helyet a legjobb résznek.
A műsor sztárja.
Nem vagyok valami ügyes.
Oké.
Ez egy tomahawk steak. Nagyon bírlak.
Gyönyörű.
- Ez egy híres brazil…. - Picanha?
- Picanha. - Ismerősnek tűnik.
Nagyon jó.
Obrigado.
Ide nézzetek!
Sertésborda. Igen!
Valaki etesse Philt!
Valaki fogja.
Ó, igen! Ennyi minden, és még jön?
- Még sok más. - Igen.
Általában egy ilyen menü után
csak fekszek a taxi hátsó ülésén a hasam fogva,
és nyögök, hogy a fele is elég lett volna.
Ez az, bárány lapocka.
- Ez a bárány, de nem az… - Nem az, amit akarsz.
- Egészben sült. - Oké.
Nézzétek!
Igen! Ez elég.
Átmentél a piroson.
A Rióban töltött idő alatt rengeteget láttam,
de egy dolog kiemelkedik.
Annyira szeretem a tájat, a helyszínt,
a hely hangulatát,
és ez az emberek miatt van.
Mindig miattuk.
És nem csak azért, mert külsőre gyönyörűek,
hanem a lelkületük,
a mosolyuk miatt.
Itt könnyű barátkozni.
Ez az élet titka. Barátokat szerezni.
- Egyél még! - Csirió!
- Rendben. - Mindig.
- Egészségünkre!
Enni-inni a barátokkal.
- Megint? Újrakezdem… - Mi van még a konyhán?
Ülj az asztalánál
Ha boldog, éhes vagy, és készen állnál
Lásd, baráttá tesz
Egy idegen, kivel kenyeret szegsz
Ő elmegy hozzád
Elrepül hozzád
Énekel neked
És táncol neked
Ő nevet veled
És sír teérted
Egyetlen dolgot kér cserébe Csak valaki etesse meg
Csak valaki etesse meg Philt
Ó, csak valaki etesse meg Philt
Etesse, ízibe
A feliratot fordította: Peterdi Zita