-Hej! -Tack.
Varsågod.
Hur mår du?
En glad och hungrig man
Reser över hav och land
Han försöker att förstå
Konsten med pasta, fläsk Kyckling och lamm
Han kör till dig
Han flyger till dig
Han sjunger för dig
Och dansar för dig
Han skrattar med dig
Och gråter för dig
-Han ber bara om en sak i gengäld -Nån som matar, nån…
Kan nån
Kan nån mata Phil?
Mata honom nu
"DET RIKTIGA" ORLANDO
Richard och jag åkte aldrig nånstans som barn.
Vi bodde i en förort till New York.
Och vi reste egentligen aldrig.
Men äntligen, 1972, bokade föräldrarna en resa till Florida.
Oturligt nog för dem hade vi just upptäckt att året före
hade ett ställe som heter Disney World öppnat i Orlando.
Så vi tjatade på våra föräldrar varenda dag i åtta månader
tills de gav sig och sa att vi fick en dag på Disney World.
När vi kom dit var det jättevarmt och fullt med folk.
Vi stod i kö med våra biljetthäften
och mamma vände sig om mot mig och sa:
"Är det här kul?"
Jag svarade: "Det är bästa dagen i mitt liv."
Om ni tror att avsnittet ska handla om vad Orlando är mest känt för
så bör ni kolla på nåt annat.
Jag är här för att försöka ändra er åsikt om själva Orlando.
Ja, staden är skapad runt underhållning
men den har en historia utanför nöjesparkerna.
Visste ni att den har en otrolig matscen? Inte jag heller, men det är inte konstigt
då det är en stad full av invandrare från hela världen.
De tog med sig sin kultur och sin kokkonst.
Första stoppet blir Crocante för puertoricansk mat.
-Stjärnan. Hej, Yamuel. -Hur mår du, Phil?
Det här är kock Yamuel Bigio.
Jättekul att ha dig här.
Jag läste att crocante betyder krispigt och knaprigt.
Ja, det är vår specialitet.
Vi lagar på låg värme och länge och tar god tid på oss
för att få den där krispiga fläsksvålen.
-Kommer strax. -Jag är redo.
Orlando har flest puertoricaner förutom New York
så det här stället har många stammisar, som det här riktiga fanset, Luis.
Vad är din favorit?
De kallas arañi-tacos. De görs av friterad kokbanan.
Skalet, alltså?
Skalet. Det här är pulpo, vilket är bläckfisk.
Det är otroligt när man kombinerar det.
Du kan din sak.
Yamuel, jag är så sugen. Jösses.
Vår fläskkorv som vi gör här på plats.
Det här är grismage, vi kallar det cuajo.
-Vi har bläckfisktacos. -Luis berättade om dem.
Ugnsbakad chicharrón.
Puertoricanskt godis.
Vi tar fläsksvål och bakar det i ugn. Då blir det så krispigt som möjligt.
Varsågod.
Beställde du den, Luis?
-Chicharrón. -Chicharrón.
Jag ger mig på tacon.
Nu provar jag, Luis.
Bläckfisken är perfekt tillagad och mör.
Porchetta.
Är du redo, Phil?
Wow!
Jag förtjänar det inte.
Titta på porchettan.
Titta.
Titta! Och lyssna.
Hör ni hur det knastrar?
Det är Crocante.
Det här är middag och underhållning och underhållningen är mer middag.
Titta hur den ångar. Kommer den direkt från spettet?
Ja.
Porchetta är italienskt men Yamuel sätter en latinsk och västindisk twist på sin
med lime, oregano, kummin och gurkmeja.
Jag är så lycklig. Jösses!
Och nu kotlettraden.
Gud, var har jag gjort för att…
Fläskläggen blir jättekrispig och saftig.
Okej.
Vad ska jag göra? Fortsätta äta det första?
Jag kommer inte orka. Jag måste prova nästa.
Smarrigt fläsk! Fläsk till folket!
Gott?
Ibland räcker inte orden till.
Lyckligtvis har Yamuel vänner som kan uttrycka vad som händer i min mage.
Viva Crocante!
För några månader sen var jag på bokturné där jag åker runt och gör shower
och i Orlando träffade jag matskribenten för Orlando Sentinel, Amy Drew Thompson.
Hon lovade att visa mig nån av den bästa maten i stan
så här är vi, på East End Market.
Gud, det här blir toppen.
Matt Hinckley och Hinckley's Fancy Meats.
-Det står "Fancy" på tröjan. -Det är vad vi gör här.
Den här unga damen är anledningen till att jag är här.
Du är typ Orlandos goodwillambassadör.
Det är lyckan i mitt liv för här finns så mycket
utöver det folk tror att Orlando är.
Massor med kreativa kockar…
-Som du. -Ett typexempel.
Varmkorv av ankpaté och antilop.
Vi tar in mycket råvaror från lokala gårdar.
-Här i Florida? -I Orlando.
Vi beställer nästan allt och äter det när vi får ett bord.
Vi ger er en utställning med charkuterierna i lådan
och några smörgåsar.
Okej, jag är peppad. Jösses.
Medan vi är här, låt oss börja med en amuse-bouche.
Låt oss?
En BLT med anka och ägg.
-Då kör vi. -Skål.
Här har du.
I grevens tid.
Det var inte äckligt.
Så kan man säga det.
Matt har fått många lovord för sina smörgåsar, förutom mina egna.
Han får fler idag, av mig.
-Tack. -Du är bäst.
-Orlando! -Orlando.
Nu får vi dryga metern bort till La Femme du Fromage.
Det här är Manchegoostens mästarinna.
-Hej. -Hej, läget?
-Phil. -Tonda.
-Trevligt att träffas. -Kul att vara här.
-Välkommen. -Ni har visst de bästa varma mackorna.
Vi har en rätt god varm macka.
Jösses.
Den här heter Truffle Pig.
Den har tryffelsmör, Sottocenere al tartufo,
en fantastisk italiensk tryffelost.
Och rökt bacon.
Herregud.
Gud, vilken god varm macka. Om ni gillar varma ostmackor…
-Jösses, hörni. -Jag är helt kladdig. Värt det.
-God? -Ja!
Jag älskar minerna folk gör när de får nåt… Precis sådär.
-En av världens godaste varma ostmackor. -Tack.
-Skål. -Okej, då kör vi.
Här finns inte bara matstånd utan även restauranger.
Som Domu, en nudelrestaurang där vi kan slå oss ned
och smaka på fler godheter.
Gud.
Titta, Matt är tillbaka.
Wow!
Pâté en croûte gjord på kanin.
Currykryddat grishuvud med pistasch och plommon.
Wow. Jag äter rubbet om det går bra.
Lämna bara plats åt kycklingen.
-Jadå. -Här är den.
Den kommer nu.
-Här har ni. -Men kom igen!
Kycklingsallad med inlagd citron.
Jag har ätit den förr. Du kommer att känna citronen.
Så gott!
Matt, skål för dig, min vän.
-Skål för dig. -Skål. Tack.
Smaklig måltid.
-Hej. -Tonda är tillbaka!
-Gud. -Hur står det till?
Vi behöver göra plats.
Folk här verkar rädda att jag ska stå utan mat i fem sekunder.
Det gör mig glad.
Det här är Rogue River Blue.
-Får jag? -Kör på.
Vill du ha först?
Det är som om ost var fudge.
Ja.
-Var det gott? -Ja.
-Dansar du lite? -Ja. Tack.
-Varsågod. Jag blir så glad. -Så gott.
-Smaklig spis. -Fantastiskt.
-Som en parad av trevligheter. -Eller hur?
Specialleverans.
Här kommer Domus ägare, kock Sonny Nguyen med kycklingvingar och ramen.
Vår berömda tonkotsu ramen, även kallad Ricke Rik.
Jag känner mig som Ricke Rik. Vapen.
-Gud. -Såja.
Gud. Buljongen har en sån tyngd att den nästan är som tunn sås.
Eller hur?
Sonny!
Lika bra som i Japan.
Som den bästa soppan nånsin.
Den är unik för vi gör den på shoyu miso
och vår miso har malt fläsk i sig, den har röd miso…
Det är många smaker.
Det är ett icke-traditionellt ägg.
Vänta lite. Vad har ni gjort med ägget?
Man brukar marinera det i en sojabas
men vad vi gör annorlunda är att vi har brûlée ovanpå.
Man får balans mellan sött och salt.
Kan jag få ett till?
Visst.
Sista stoppet är dessert.
Känner ni till Gideon's? Alla som besöker Orlando gör det.
Hej, Steve.
Det drivs av galne vetenskapsmannen Steve Lewis.
Bakning är min stresshobby. Jag skämtar att den hemliga ingrediensen är tårar.
Originalet är en chocolate chip-kaka. Vi provar en tugga.
-Okej. -Titta!
Varje kaka väger dryga 200 gram.
De tar över 24 timmar att göra.
-Eller hur? -Rätt reaktion.
Vi dansar Gideon's lyckodans.
Den är inte sockerbomben man kan tro.
Jag använder mörk choklad så upplevelsen blir mer balanserad.
Målet är en fyllig kaka, inte en munfull socker.
-Det vore för lätt. -Är du härifrån?
Jag är från Staten Island men har bott här i 20 år.
Jag fick se det gå från att allt var kedjor
till bara lokala butiker.
Jag är ett väldigt lokalt företag och säljer på Disney World.
Du tittar på den amerikanska drömmen.
Minns du min familjeresa till Florida 1972?
Det andra vi tjatade om att få göra var att besöka Florida Everglades.
Vi åkte dit och vi såg en alligator, men allt den gjorde så här.
Det här är min videofilm av alligatorn.
Så mycket fauna fick vi se.
Det var inte spännande alls.
Det var jättevarmt och jättetråkigt.
Så Richard tyckte det vore kul att skicka dit mig igen.
-Kapten. -Kapten Cade.
Jag ska visa dig runt.
Den här gången ska jag åka en sån träskbåt jag bara sett på tv.
Hoppa in. Var försiktig.
-Ska vi titta på alligatorer? -Förhoppningsvis.
Ja. Förhoppningsvis.
Sätt på hörselskydden, Phil. Vi startar och glider ut på tomgång.
Ska jag hålla i mig?
Spänn säkerhetsbältet, är du snäll.
Lurad!
Vi behövde inte åka långt för att få se alligatorn.
En sväng och så vips!
-Seriöst? -Jajamän.
Skämtar du?
Titta till höger om henne.
Där är en unge bara en meter bredvid.
Det är en ganska stor hona. Bara honor är nära alligatorungar.
Jag hörde inte ett ord.
Det här är inte på riktigt.
Okej. Tack, frun. Jag önskar dig ett långt liv.
Kolla bjässen här. Där, vid spåret.
-Han tittar på dig. -Wow!
-En alligator på 3,5 meter. -Jösses!
En av sjöns största alligatorer.
Gör han ett plötsligt utfall tar han sig upp på båten.
Absolut. Under fjolårets parningssäsong slog han mot båten.
Med folk på?
Jajamän. Jag fick torka av sitsarna för de blev lite bruna.
Okej.
Ja, Everglades kan vara skräckinjagande.
Men det är även vackert.
Så besöker ni Orlando måste ni inte stå i kö
för att se robotalligatorerna i låtsasträsket.
En halvtimme bort hittar ni äkta varan.
Dags för glass! Men inte vilken glass som helst.
Det här är filippinsk glass.
-Det här är bästa glassen? -Absolut bäst.
Vi besöker Sampaguita som drivs av Marie Mercado och Mo Hassan.
Hej!
Jag är här med Anna Eskamani, distriktets delstatsrepresentant.
-Jag ju att jag skulle komma tillbaka! -Tack för det.
Jag upptäckte stället sist jag var här.
Varje munsbit är fantastisk.
Saker jag aldrig har smakat förr.
Därav allt folk. Hej, gott folk!
Vi provar guavasplit först.
Mums.
Sojakola.
Jag provade mycket sist.
Den här glassen, buko pandan, görs på kokos.
-Kokos? -"Buko" är ung kokosnöt.
Den har kokosflingor och pandan.
Gott, va?
Det här är smaken Sampaguita. Stället är döpt efter den.
Mamma brukade laga dessert med mjölkgelé med litchi.
Den är i hennes ära.
Som ett kärleksbrev till Filippinerna och för att hedra mina föräldrars arv
och deras historia genom vad jag kan bäst, glass.
Inget gör bättre reklam för Filippinerna än nåt som smakar så gott.
Vi har även vegansk halo-halo, Filippinernas ikoniska dessert.
-Den ska jag ta. -Den har jag inte provat.
-Varsågod. Hallå-hallå! -Där har vi den. Halo-halo.
Det betyder mix-mix.
Jag kom ihåg den här och tänkte att hit måste vi gå.
Det är en av världens bästa sundaes.
-Ja. -Det är det verkligen.
-Du hade inte provat? -Nej, men så gott.
Vi stannar tills du når botten.
För Anna är Sampaguita inte bara nåt gott.
Det är bevis på hur Orlando förvandlas från industristad
till en stad i sig själv.
Marie är ett fint exempel på unga personer som kommer till vårt samhälle
och gör det till sitt.
För mig har Orlando alltid varit ett invandrarsamhälle
och ett samhälle med hoprafsade, driftiga Floridabor
som vill förbättra livet för nästa generation.
Nöjesparken fick hit alla invandrare
så den ingår i historien, men är inte riktiga historien.
-Historien är alltid folket. -Absolut.
Vi är en så ung stad och är fortfarande formbara.
Vi formar Orlandos framtid.
Tack och lov för er.
Du är så smart och gladlynt.
Vad gör du i politiken?
I Floridas politik måste man vara positivt lagd.
Annars skulle jag nog sitta i nåt hörn och tröstäta en massa glass.
Ibland träffar man hjältar och idag
ska ni träffa Brandon Wolf som överlevde skjutningen på nattklubben Pulse.
En av landets värsta tragedier.
Efter skjutningen blev han aktivist, inte bara hbtq-personers rättigheter,
utan han förespråkar även vapensäkerhet.
Folk känner att systemet är riggat mot dem och att en röst inte kan göra skillnad.
men oavsett måste jag använda min röst.
Idag ska vi ses över frukost på otroliga Seven Bites.
Tack.
Rena paradiset.
-Det är paradiset. Välkommen. -Välkommen.
Det här är Trina Gregory-Propst.
Trina är en fantastisk kock och bagare. Bakverken är otroliga.
Maten är enorm.
-Vi börjar med de här. -"Börjar."
Maten kommer strax.
Ja, för det här räcker ju inte.
Det är ett av Brandons favoritställen. Han flyttade hit
för att jobba på Disney World.
Hur svårt är det att driva organisationen Equality Florida?
Det är tuffa tider för sånt arbete om jag ska vara ärlig.
Florida är fullt av underbara, snälla och reko människor.
Det är politiken som har blivit en utmaning
och rent ut sagt pinsam.
Jag visste att en bättre värld var möjlig
och att den måste börja med att vi utmanar politikerna
som vägrar göra nåt åt våra problem.
-Precis. Var du aktivist redan innan? -Nej
Mina bästa vänner dog den kvällen.
Jag var rädd att världen inte skulle få lära känna dem.
Att de bara skulle bli namn på nån vägg
och ihågkomna för hur de dog, inte för hur de levde.
Marco Rubio kandiderade för att bli omvald då
och jag var ursinnig att han använde Pulse som en plattform
för att bli omvald till senaten.
Så jag skickade ett mejl till hans konkurrent
och sa: "Det här är min historia. Hur kan jag hjälpa?"
Du tycker säkert också att man inte behöver vänta
på att det hemska ska hända innan man tar kontakt.
Gör det innan staden trendar.
Gå på lokala möten, ställ upp i val om du kan.
Man gör motstånd genom att bryta bröd med folk.
Det är svårt att hata när man äter ihop.
Bara ta språnget.
Ojsan.
-Här kommer rubbet. -Okej.
Det här är Chicken Lickin' Good. Det är en kaka med äppelrökt bacon
och vändstekta ägg, täckt av vår mac and cheese på fem ostar.
Jösses! Man blir gladare här än på Disney World.
Ja.
Det här är vår kubanska smörgås. Sydstatskubansk. Med sydstatlig twist.
Älskar det.
Vår gammaldags sloppy joe med nötkött och bacon.
Vår Minnie Pearl, våffelsmörgås med kyckling.
Minnie Pearl!
Och vår kycklingpaj.
-Var det allt? -Alltså…
-Härligt. -Då kör vi.
-Herregud. -Utsökt.
Kycklingen är underbart krispig
och sirapens sötma och såsens sälta…
En komplett frukost.
Sirapen vi avslutar med är faktiskt hemmagjord.
Vi gör den på fyra liter lönnsirap och två kilo smör.
Jag smälter det och emulgerar smöret ner i sirapen.
-Voilà, vaniljsmörssirap. -Voilà, ring ambulansen.
Trina, ser du inte ironin
i att kalla stället Seven Bites när det är helt omöjligt
att äta nån av rätterna i sju tuggor?
Sant.
Jag opererade magsäcken 2006 och då får man lära sig hur man ska äta.
-Måltider ska vara sju till nio tuggor. -Wow.
Vi följer den filosofin med:
"Om du bara får sju tuggor bör det vara de bästa tuggorna nånsin."
Jag har sett små flickor äta upp. Ge inte upp.
Det var nog en utmaning.
Hej då, byxor.
Då hon själv är hbtq har Trina uttryckt sin stolthet med att säga att Seven Bites
välkomnar alla som inte känner sig trygga.
Skulle ni säga att Orlando är en trygg plats just nu?
Före skjutningen på Pulse var Orlando fortfarande en välkomnande plats.
Kanske inte så öppet.
Den 12 juni 2016 kom den här staden ut.
Trottoarer och amfiteatern i regnbågens färger.
Borgmästaren bar "Skydda trans-barn" och hissade Pride-flaggan.
Hur gör vi motstånd och gör det till vad som definierar delstaten
och inte vad guvernören använder för att bli president?
Du bör ställa upp i presidentvalet.
Det första jag minns att jag ville bli som barn var astronaut.
Jag växte upp på 60-talet när vi sköt upp folk i rymden
och vi gick på månen.
Uppskjutning. Den mäktigaste rymdmaskinen människan nånsin skjutit upp.
Vi åkte till den mest avlägsna plats människan nånsin besökt.
Det var 1969.
Idag ska jag träffa en riktig astronaut på Cape Canaveral.
På Kennedy Space Center.
Kapten.
Det här är kapten Winston Scott.
-Vilken ära att få träffa dig. -Nöjet är mitt.
Välkommen till Kennedy Space Center.
Jag kan inte sätta ord på hur det känns att vara här.
Du bara står här som om du hänger med polare.
Det gör jag faktiskt. Några av mina vänner.
Det här är Raketträdgården och som du kan se
är det gamla raketer.
De är ända sedan Mercuryprogrammet.
Mercury och Apollo.
-Apollo 7. -Absolut.
Jag såg den skjutas upp.
Jag förundras alltid av hur stor den är.
Allt det är bara bränsle och raket.
Men man kommer inte upp utan så mycket bränsle.
2 miljoner liter raketbränsle ger 3400 ton drivkraft.
Man är uppe i över 160 km/h innan man är förbi tornet.
-Det mest spännande i karriären? -Min första rymdpromenad.
När jag tog på mig dräkten och gick ut genom luftslussen
och flöt upp till ett lastutrymme.
När jag gjorde det, såg jag hör högt upp vi var
och hur snabbt vi rörde oss. 27 500 kilometer i timmen.
Den ultimata resenären.
Ja, jag är lyckligt lottad som fått resa så som jag har.
En sann hjälte. Tack.
-Nöjet var mitt. Tack. -Kapten!
MARSROVER-NAVIGATOR
De låter visst idioter träna på rymduppdrag också.
Så se upp, jag ska till Mars!
Alejandro, det är inte nån turistattraktion, va?
-Det är äkta vara? -Ja.
-Säker på att jag får prova? -Ja. Jag vill ha dig med.
Det känns lite som en åkattraktion.
Det känns som en väldigt intensiv berg- och dalbana.
Vadå "intensiv"?
Och kolla vilka genier som övervakar det hela.
Okej, lycka till.
-Vi har kopplats loss. -Ojsan.
Vi gör ett återinträde.
Titta vilken utsikt.
Ganska coolt.
-Vi har landat. -Okej.
Nu är det ditt jobb.
Tryck framåt.
Gjorde jag rätt?
Bra.
Tar emot koordinater. Koordinaterna är 120 X,
322 Y. Generera vägpunkt.
Gud!
Hur går det, Phil?
Jag är kasstronaut.
Vi försöker med en…
Gud!
-Jag börjar må illa. -Vänster.
Du har kört fast, Phil.
Då är det vårt nya hem, antar jag.
Nu ska vi till ett kvarter som kallas Little Saigon.
Vi ska till marknaden Tien Hung med Ricky Lee.
Ricky är matbloggare och son till vietnameser
som flydde hit med båt efter kriget.
Efter 1975, när Saigon föll, lämnade hundratusentals vietnameser landet.
Vissa slog sig ner i Orlando
och startade ställen som Tien Hung för att få en smak av hemma.
Hur många bor här?
Runt 50 000 vietnameser sist vi räknade.
Vi har flest vietnamesiska företag, restauranger och marknader per capita.
Folk kommer för att äta, shoppa och få smaka hemlandet.
Ja.
Denna banh mi sägs vara en av Floridas bästa smörgåsar.
Jag instämmer helt.
-Banh Mi Boy, det är jag. -Ja, idag är du en Banh Mi Boy.
-Färsk och varm. -Vietnamesiskt kaffe.
Sådär. Skål!
Det är som en kaffeshake. Underbart.
-På hälften, va? -Ja.
Kolla så fräsch! Kolla!
Så ska det se ut.
All underbar koriander, morot, lök, leta majonnäs, fläsk.
-Det här är specialaren? -Franskt smör och bröd.
Franskt smör.
Den är så mör och smörig.
Då vi är vänner måste vi dela.
Dela, byt.
Underbart!
Den är interaktiv, och den krispiga baguetten…
Den är interaktiv.
För den pratar med en medan man äter den.
Vad ska vi göra idag?
Vi ska vara kunniga.
Vi går igenom och smakar alla fyra smaker
och ni ska kunna särskilja de ni gillade eller inte
och förklara det för kunderna på marknaden.
Det finns en underbar organisation i Orlando
som lär barn hur man blir entreprenör.
Produkten är honung som de skördar och säljer på lokala marknader.
Den heter Black Bee Honey.
Här är deras programchef, Alexis Hicks.
Lägg den på tungan och fördela den i hela munnen.
För man vill kunna känna smakprofilerna.
Idag ska det smakas honung för att lära känna produkten.
Det var snälla nog att låta mig vara med.
Jag valde en bra dag att komma hit.
Vad tycks?
Gott. Jag gillar det.
Den smakar av örter och blommor.
Du föredrar apelsinblomma?
Bara lite grann.
Skördade de honungen?
De går en 11 veckor lång kurs.
-Har ni på er dräkten? -Ja.
Det har jag gjort, på Irland.
Det är läskigt.
Jag var också rädd. Fast jag blev inte stucken.
Det blev jag.
Genom dräkten?
Det kom in i dräkten.
Sista gången jag är här.
Varför bestämde ni er för honung?
Det här samhället är en matöken.
Här säljs inga färska grönsaker eller frukt,
saker som bin pollinerar och får att växa.
De lär sig driva sitt företag.
De skriver affärsplaner och blir certifierade biodlare
och sen kan de komma tillbaka och jobba med oss som ledare
och undervisa andra elever.
-Gott! -Visst är det.
Jag köpte med mig lite hem och det kan ni också göra.
Eller ge en gåva på den här adressen.
Några minuter från centrala Orlando ligger orten Eatonville.
Jag älskar alla orter med "eat", men det är inte det som gör den speciell.
Orten är viktig i afroamerikansk historia
och har bland den bästa maten som finns.
Idag ska vi till ett legendariskt ställe som heter Kook'n with Kim.
-Är du Marcel? -Det är jag.
-Jag är Phil. -Trevligt.
-Du är Kims barnbarn. -Ja.
Wow!
Vill ni träffa Kim?
Hur står det till?
Trevligt att träffas.
Det står "soul food med asiatiska inslag".
Jag är från Thailand.
Använder du asiatiska kryddor?
Ja, men jag berättar inte mitt recept för nån.
Du måste inte berätta nåt.
-Du behöver bara prata med den här. -Okej.
Wanda Randolph från kommunfullmäktige gör oss sällskap.
Hon har en folkmassa som följer henne överallt.
Du har haft matbilar och jobbat på andra orter
och har fått ett följe… Jag fattar varför.
Ja, där har du anledningen.
-Det är min dotter. -Hej!
Hej. Hur är det?
Vilken härlig familj att få jobba med.
Har du träffat min bror?
Gillar du honom?
-Älskar honom. -Gör du?
Jaha, kul att träffas. Hej då.
-Vad ska jag börja med? -Köttfärslimpan… Gud.
Du vet hur man ibland får köttfärslimpa med för mycket bröd i?
-Min är bara kött. -Jag förstår.
Du kommer att känna det.
Det här är riktig mat. Ja.
Herregud!
Nu får du prova sötpotatisen. Inget smör, inga mejeriprodukter.
Bara pot…
-Du har bra omdöme. -Sa ju det.
Bra idé att gå hit. Så gott.
Sophina, ta en kalkonvinge och häll såsen ovanpå.
Wow!
Han kommer att gå härifrån i dåligt skick.
Det var jag redan.
-Wow. -Varsågod.
Hugg in.
Jajamän!
Titta! Jag behöver ingen kniv.
-Ja. -Hugg in nu.
Herregud!
Det får min Thanksgiving att blekna.
Ja.
Berätta om var vi befinner oss.
-Eatonville är en historisk plats. -Det är det.
Det här är den äldsta kommunen för afroamerikaner
i hela USA.
-1887? -Det stämmer.
Den grundades av fria slavar
som letade efter en bättre plats att leva på.
Vi är stolta här i Eatonville, och alla känner mrs Kim.
På söndagar är här smockfullt.
Ställer du dig inte i kö vid halv elva
så sträcker sig kön ända ut på trottoaren.
-Bra att det är onsdag. -Ja.
Få höra din historia.
-Jag är från Thailand. -Ja.
Jag är blandad. Pappa var svart och mamma thailändare.
Min ex-make var vid flygvapnet. Han tog hit mig från Thailand.
Jag har jobbat på sjukhus, äldreboenden…
Jag sa: "En dag vill jag driva en restaurang."
Jag bara bad och bad.
Fortsatte att be.
Det tog mig 30 år.
Jag har kommit långt.
Får jag säga en sak? Du förtjänar det.
Ja.
Du förtjänar det här. Du är ett bevis på att hårt arbete och ihärdighet…
-Om jag kan, kan du. -Du är beviset på det.
Ta tag i Guds hand. Släpp inte taget förrän han säger till.
Men om jag vill ha mer kalkon?
Det fixar jag, vännen.
Kan nån mata Phil?
Pete Holmes, allihopa.
Vi pratar för sällan.
Jag fick träffa Pete på Vancouver Comedy Festival.
Vi hade så kul och vi åt fantastisk kinamat.
-Ja. -Du gör mig hungrig.
De gav mig en bagel med sik.
Jag älskar all judisk mat.
Måste du äta den i bild?
Vi säger ja.
Tråkigt nog för dig, är programmet så här.
Vet du att jag är i Orlando?
Härligt. Det är trevligt folk.
Det skulle kännas bättre om du också åt nåt.
Jag har kaffe. En liten kopp espresso.
Den får dig att se jättelik ut.
Bra Seinfeld-skämt.
Jag låtsas att hotelltvålen är normalstor och att musklerna är enorma.
Det funkar.
Seinfeld lärde mig att larviga skämt har sin plats.
Det går att hitta ett tillfälle för nåt som är lite korkat.
-Se vem du pratar med. -Jag vet.
Har du nån specialföreställning på gång?
Ja. Den finns på Netflix. Den heter I'm Not for Everyone.
I'm Not for Everyone.
Jag älskar dig, Pete.
-Och jag dig. -Nu har vi nått den tiden i samtalet.
-Ja. -Ett skämt för Max.
Du får dra veckans skämt för Max.
Två killar, jägare, är ute i skogen
och de hittar ett enormt hål i marken.
De tar en stor sten och kastar ner den i hålet och lyssnar.
Tio sekunder senare hör de hur den äntligen slår i marken.
Plötsligt, från ingenstans, rusandes i en väldig hastighet,
kommer en get springandes förbi dem och knuffar isär dem
och hoppar ner i hålet.
Den faller… Geten trillar ner i hålet.
De typ: "Va? Vad var det där?"
Tio sekunder senare kommer en bonde. "Har ni sett min get?"
"Vet inte. Hur såg den ut?"
Och bonden säger:
Han är här nånstans. Jag band honom i en stor sten.
Lysande! Vi ses snart, Pete.
-Tack. Hej då. -Hej då.
Det är dags att ta farväl av mina vänner i Orlando.
Jag vill ge dem en storslagen middag så ikväll ska vi till Capa
som drivs av den Michelinbelönta kocken Malyna Si.
Yamuel från Crocante.
Vad stilig du är.
Kul att se dig.
Mina East End Market-vänner: Tonda, Matt och Sonny från Domu.
Jag är glad att Marie och Mo är här från favoritglasstället Sampaguita.
Ricky Lee är här och så även Amy Drew Thompson.
Detta är veckans frossande för mig och besviken blev man inte.
Här finns underbara tapas och fantastisk biff.
Titta så gott det ser ut.
Vi har två varianter av paella.
En traditionell paella Valenciana
med saffran, kanin, kyckling, favabönor och gröna bönor.
-Och en skaldjurspaella. -Tack.
Så gott. Saffranen är…
-Fantastisk. -Otrolig.
Eller hur?
Se som jag tar.
Är det nåt om Orlando som jag har glömt att säga?
Matscenen här blir bara bättre och bättre.
Den blir bara mer intressant.
Och jag är jätteglad att få vara en del av det
och att sitta här med er gör mig väldigt stolt.
Man väntar sig att världsstäder ska vara fantastiska
men ibland finns den bästa historien där man inte väntar sig.
Hela världen kommer till Orlando.
Så det är inte konstigt att Orlando är en världsstad.
Här kommer lite biff.
-Har ni fått en? -Ja.
Okej. Maten är otrolig.
Är vi nära vänner nog att skicka runt köttbenet?
Sådär ja.
Nu är vi familj.
Vad har jag lärt mig?
Ja, ta hit familjen till Disney World eller Epcot.
Kom och ha kul.
Det kanske blir bästa dagen i ditt liv.
Men för mig finns den riktiga magin
i den verkliga världen precis utanför.
Tack, Orlando.
Tack för att du var en så fin överraskning.
Luis! Jag trodde att du bara var en kille som gillade att äta.
Undertexter: Rasmus Edlund