‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫איך נתתי לזה לקרות?‬
‫אדורה, זו לא אשמתך.‬ ‫-איבדנו את אנטרפטה בגלל התוכנית שלי.‬
‫זה קרה רק כי כולנו היינו ביחד.‬
‫מרמיסטה צודקת. אנחנו פגיעים כשאנחנו יחד.‬
‫אולי יש סיבה לכך‬ ‫שברית הנסיכות התפרקה בעבר.‬
‫אולי זה היה רעיון גרוע.‬
‫מרמיסטה, אל תדברי ככה.‬
‫שיהיה.‬
‫אני לא רוצה להיות בזה.‬ ‫נץ המים, קח אותי הביתה.‬
‫גלימר!‬
‫נפצעת?‬
‫אמא, את מועכת אותי.‬
‫על גבולות האומץ‬
‫אור שובר אפלה‬
‫אִיתָךְ תמיד‬ ‫במלחמה‬
‫הקרב הסופי מתקרב‬
‫נשמור על האור‬ ‫ולא נפחד‬
‫לא נפחד‬
‫נגלה את האומץ שחבוי עמוק בלב (אווו)‬
‫נשמור על האור‬
‫אמא! אני בסדר. תפסיקי.‬
‫לא אפסיק. השתגעתי מדאגה.‬
‫את בדרך כלל משגרת את עצמך מהחיבוק שלי.‬
‫מה קורה?‬ ‫-שום דבר. אני רק צריכה להיטען.‬
‫זה הכול.‬
‫כמובן. שומרים, קחו את בתי לחדר אבן הירח.‬
‫לא צריך לקחת אותי.‬ ‫אני יכולה ללכת. את מביכה אותי.‬
‫טוב. אז יהיה לך זמן לספר לי מה קרה.‬
‫שמעתי על אובדן אנטרפטה.‬
‫ובכן, גלימר? בוו? אדורה?‬
‫שמישהו יספר לי מה קרה.‬
‫המפקדת, זו אשמתי.‬
‫הניחי לחבריי.‬
‫תני לנו רגע.‬ ‫-רגע?‬
‫הייתם שבויים של השבט.‬
‫נטרפתי ממחשבות מה יכול לקרות לך.‬
‫בחייך, אמא. תירגעי. אני בסדר. נדבר אחר כך.‬
‫השיחה לא הסתיימה.‬
‫אני מצטערת.‬
‫זה מתגבר.‬ ‫-זה כואב?‬
‫לא. לא במיוחד.‬
‫צריך לספר לאמך. היא תדע מה לעשות.‬ ‫-לא.‬
‫גלימר, טוות הצללים חיבלה בכוחות שלך.‬ ‫את לא יכולה להשתגר‬
‫ומה שזה לא יהיה ממשיך לקרות.‬
‫אני לא רוצה שאמא שלי תדאג יותר‬ ‫ממה שהיא כבר דואגת. בסדר?‬
‫חוץ מזה, אני תמיד מרגישה טוב יותר‬ ‫אחרי טעינה...‬
‫זה מוסכם. אני איטען, הכול יסתדר.‬ ‫אמא שלי לא צריכה לדעת.‬
‫לא רק שאיבדת את הנסיכה הקרויה גלימר,‬
‫אבל נודע לי שידעת כל הזמן‬ ‫שאדורה היא שי-רה.‬
‫עכשיו אתה מבין למה רציתי להחזיר אותה.‬
‫כל מה שעשית‬
‫היה להזמין התקפה מלוחמת‬ ‫שיש לה מידע מפורט על פעולותינו.‬
‫אם הייתי יודע,‬
‫לא הייתי מסכים לתוכנית המטופשת שלך.‬
‫כן, תוכנית גרועה.‬
‫היא היתה שלך, לא?‬
‫אני מרגישה שאתה מסתכל.‬ ‫-לא נכון.‬
‫רואים? אמרתי לכם. רק הייתי צריכה להיטען...‬
‫זה לא עבד.‬ ‫-עבד? זה נעשה גרוע יותר.‬
‫גלימר? את למעלה?‬
‫חבר'ה? יש לנו בעיה.‬
‫אסור שאמא שלי תראה אותי כך!‬
‫הנה את, גלימר. את מרגישה טוב יותר?‬
‫אמא! נערה לא יכולה להיטען בפרטיות?‬
‫בכל אופן, אנחנו בדיוק יוצאים. ביי.‬ ‫-הכול בסדר? גלימר?‬
‫גלימר, אל תברחי לי.‬
‫רק רציתי לדבר.‬
‫הורדאק ממש החטיף לטוות הצללים.‬ ‫ראית את המבט על פניה?‬
‫כן. כלומר, נדמה לי. קשה לזהות בגלל המסכה.‬
‫מגיע לה.‬
‫אם היא רוצה לקחת קרדיט‬ ‫על התוכנית שלי, שתישא גם באשמה.‬
‫מה קרה?‬
‫מצטערת. מה קרה?‬
‫כן. כן. זה... זה בטון.‬
‫היי.‬
‫אולי זה צינון. אף פעם לא חליתי.‬
‫יש כמה יתרונות באם בת-אלמוות.‬
‫מה אתם עושים כשאתם מצטננים?‬ ‫-מתחבאים.‬
‫מה? הצגת חולשות גופניות אסורה בשבט.‬
‫ובצדק. לא התאמנתי מספיק, ותראו מה קרה!‬
‫די, אדורה. הם לא צודקים.‬
‫טוב, צינון.‬
‫לשתות הרבה ולנוח. אכין מרק!‬
‫יופי, ואני אלך לנוח. בטח אקום כמו חדשה.‬
‫כן, נחכה שזה יעבור.‬
‫למה המיטה שלי כל כך גבוהה?‬
‫תן לי דחיפה קלה?‬
‫לא נחכה שזה יעבור. מצבך מחמיר.‬
‫לא נכון.‬
‫טוב, אולי קצת נכון.‬
‫תשמעי, חלית בגלל קסם כלשהו‬ ‫שטוות הצללים עשתה עם האבן השחורה.‬
‫אולי החרב תרפא אותך.‬ ‫שי-רה ריפאה את העצים בפלומריה.‬
‫בערך, לא באמת.‬
‫שי-רה בטוח תיקנה את שער הים.‬
‫גלימר היא לא מכשיר.‬
‫את עוד לא שולטת בכוחות של שי-רה.‬
‫בלי להעליב.‬
‫זה רעיון נהדר.‬
‫שי-רה תתקן אותי, ואז הכול יסתדר.‬
‫כמה קשה זה?‬
‫לא שמעתן מה אמרתי...?‬ ‫-למען כבודה של הגולגולת!‬
‫אסירה.‬ ‫-זו אנטרפטה.‬
‫אני יודעת מה שמה, רק...‬
‫לא חשוב. לורד הורדאק עצמו‬ ‫מינה אותי לחקור אותך.‬
‫כך שאין טעם להתנגד.‬
‫לא אכפת לי במה זה כרוך.‬
‫אסחט ממך את תוכניות המרד.‬
‫מה זה?‬ ‫-מה? היי!‬
‫הו, בבקשה.‬
‫מרתק.‬
‫תחזירי.‬
‫אני אוהבת את זה. אפשר לקבל את זה?‬ ‫-לא. ותפסיקי. אני חוקרת אותך.‬
‫טוב. מה את רוצה לדעת?‬
‫למה התחבאת באיזור האימה?‬
‫חיכיתי לחברים שלי שיחזרו.‬ ‫הם תמיד מתקשים למצוא אותי.‬
‫חשבתי להקל עליהם ולהישאר במקום, כאן.‬
‫הם עזבו אותך.‬
‫לא, לא, הם חבריי. הם יחזרו.‬
‫תגידי, הזנב שלך מפריש חומר משתק, נכון?‬
‫אוכל לקבל דגימה, לצורכי מחקר?‬
‫את לא יכולה לגעת בזנב של מישהי בלי לבקש.‬
‫גם כן חברים. הם עזבו אותך, והם לא יחזרו.‬
‫מתאים לאדורה, לא? גם אותי היא עזבה.‬ ‫כאילו אני חסרת משמעות.‬
‫ואותי. לא רציתי ללכת, אבל היא יכלה לשאול.‬
‫אדורה החזירה את בוו וגלימר היקרים.‬
‫לנסיכות האלה אכפת רק‬ ‫מאנשים שהם בדיוק כמותן.‬
‫אבל את שונה, נכון?‬
‫יומן איזור האימה, השעה ה-45.‬
‫זה נכון?‬
‫אני לא בטוחה. קשה לומר בין הקירות.‬
‫שעה 45, זה...‬
‫זה יותר מדי שעות.‬
‫האדם החתולי הכעוס הזה צודק כנראה.‬
‫הם לא חוזרים להציל אותי.‬
‫בשבט לא תצטרכי להעמיד פנים‬ ‫שאת מישהו אחר.‬
‫תחשבי מה תוכלי להשיג כאן.‬ ‫מה אנחנו נוכל להשיג, יחד.‬
‫התקדמתי פה בסודיות יותר‬ ‫מאשר בחיים הלא-סודיים שלי בחוץ.‬
‫טכנולוגיית השבט מספקת לי הרבה עבודה.‬
‫אמילי היא הבוט הכי מתקדם שבניתי.‬
‫מי זו אמילי?‬
‫סליחה על גסות הרוח, אכיר ביניכן.‬
‫תפסתי אותך, תפסתי אותך, תפסתי אותך.‬
‫לנסיכות אין מושג את מי הן השאירו מאחור.‬
‫האיטרניה... הירפאי!‬
‫הירפאי...‬
‫גלימר.‬
‫מי רוצה להפסיק להתעסק‬ ‫עם חפצים חדים? אני!‬
‫אולי אם תכווני אותה אליי?‬ ‫-או, רעיון לא פופולרי,‬
‫אל תכווני חרב ישירות אל חברה.‬
‫זה בסדר. אני שולטת בזה.‬
‫אולי זה בתנועה. תנועה של נעיצה? או מכה.‬
‫את רוצה לחטוף מהחרב?‬
‫אתם מוכנים לסתום? אני מטפלת בזה!‬
‫אני היחיד פה שאכפת לו מבטיחות עם חרבות?‬
‫נראה לי שזה עובד.‬
‫כן, זה עובד בהחלט.‬ ‫אני די בטוחה שהרגשתי משהו.‬
‫בטיחות עם חרבות!‬
‫לא נראה לי שמישהו יבחין.‬
‫שוב סליחה, על הקיר.‬
‫אין בעיה.‬ ‫-את לא כועסת? בדרך כלל כועסים עליי.‬
‫את רצינית? התרשמתי עמוקות.‬
‫בנית את הרובוט מחדש, כלומר את אמילי,‬ ‫בכוחות עצמך? בזמן שחיית בתעלות האוורור?‬
‫בטח. ויותר מכך, היא טובה עכשיו מתמיד.‬
‫חזקה יותר, יש לה יכולות נשק משופרות,‬ ‫והיא גם יודעת להפגין חיבה.‬
‫מי יודע כמה חזקה היא היתה‬ ‫אם היתה לי גישה‬
‫לטכנולוגיה של הראשונים.‬ ‫אין לכם פה טכנולוגיה כזאת במקרה?‬
‫מה ראשונים?‬ ‫-טכנולוגיה.‬
‫טכנולוגיה מתקדמת‬ ‫שהשאירה תרבות שנכחדה?‬
‫שלידה המצאותינו נראות כצעצועים?‬
‫אני מנסה להחדיר טכנולוגיה‬ ‫של הראשונים במשך שנים,‬
‫אבל אני מבינה את הקוד באופן בסיסי בלבד.‬
‫אם אמצא את המפתח לשפה שלהם,‬ ‫מי יודע מה אצליח לבנות.‬
‫מציאה כזו תוביל לכוח בלתי מוגבל.‬
‫איפה נמצאת הטכנולוגיה הזאת?‬
‫בכל רחבי הכוכב. ניתן לאתר אותה‬ ‫בזכות האות שהיא משחררת.‬
‫לאחרונה, אני מזהה אות‬ ‫בעוצמה חסרת תקדים.‬
‫זה כנראה מצבור רציני.‬
‫איפה?‬
‫כלומר, איפה?‬
‫איתרתי את האות באיזור היערות הלוחשים.‬
‫הקטע של אדמה נעה הוא משתנה מסובך,‬
‫אבל יצרתי מפה מדויקת‬ ‫עד למרחק שני רביעים.‬
‫איך משיגים את המפה?‬
‫כמו כל מדען טוב,‬ ‫אני נושאת עליי את כל מה שנחוץ.‬
‫לא בטוח אם אפשר לסמוך עליה.‬ ‫אבל אם זה נכון,‬
‫יהיה לנו יתרון עצום על המרד.‬
‫הורדאק יבין שאני עולה על טוות הצללים.‬
‫הוא בטח יקדם אותך לדרגת...‬ ‫מה בא אחרי קפטנית כוח?‬
‫תפקחי עליה עין בזמן שאבדוק את העניין.‬
‫אני מקווה שזה יעבוד,‬ ‫אני רוצה לבנות משהו גדול.‬
‫מצטערת, טעות שלי.‬
‫איזה חלק של השיער היה איפה?‬
‫מה אני שווה אם איני יכולה‬ ‫לרפא נסיכה אחת?‬
‫למה לשאת חרב?‬
‫כולם, להתנהג רגיל.‬
‫אמא, אנחנו עסוקים.‬
‫זו הודעה קצרה.‬ ‫את מוזמנת לארוחת ערב איתי. לבד.‬
‫אבל, אמא!‬
‫אני ממש עייפה. אוכל להישאר בחדר ולנוח?‬
‫מצטערת, אני לא יודעת למה אמרתי "מוזמנת".‬
‫זו לא הזמנה. את נדרשת לאכול איתי‬
‫כי אני אמא שלך ואני גם המלכה,‬ ‫אז אני יכולה להכריח אותך.‬
‫אמא'לה, היא השתמשה בתואר שלה.‬
‫אין צורך להשיב. נתראה בעוד שעה.‬
‫די. לא אעמוד פה חסרת תועלת. בוו צודק.‬
‫אני לא יודעת איך להשתמש בכוחות שלי.‬ ‫-זה לא מה שאמרתי. לא בדיוק.‬
‫השבט גרוע בהרבה דברים. טוב, בהכול.‬
‫אבל הוא מבין בדבר אחד: אימונים.‬
‫איך אתאמן כשלא ידוע לי דבר על שי-רה?‬
‫אלך למקום שבו אוכל ללמוד,‬ ‫ואז אתקן אותך, גלימר.‬
‫איך? תספיקי בתוך שעה?‬
‫לא. אני לא יודעת לאן ללכת.‬ ‫עליי להגיע לאן שגברת ראז לקחה אותי.‬
‫מעין מגדלור. אני לא יודעת להסביר,‬
‫אבל אמצא שם תשובות.‬
‫לברוח. רעיון מצוין. לא אצטרך לאכול עם אמי.‬
‫אביא את חפציי.‬ ‫-לא. עליי לעשות את זה לבד.‬
‫היא בסדר.‬
‫אני מקווה שזה יימשך כך.‬
‫נוסעת לאנשהו?‬
‫כאילו שהייתי מגלה לך.‬
‫יש לי רמז למשהו גדול.‬ ‫לא אתן לך לקחת על זה קרדיט.‬
‫לא שזה עבד לך בפעם הקודמת.‬
‫אל תדאגי בגלל הורדאק.‬ ‫יש לי ניסיון בלחטוף צעקות.‬
‫בעיקר ממך, האמת. מתרגלים.‬
‫אני לא אתרגל לבינוניות כמוך.‬
‫ואני בטוח לא צריכה רחמים ממך.‬
‫הייתי נוקשה איתך, זה נכון. ולא אתנצל.‬
‫רק רציתי להכין אותך לעולם.‬ ‫רציתי שתהיי חזקה.‬
‫אז, ברכותיי. אני חזקה מאוד עכשיו.‬ ‫אני לא זקוקה לך.‬
‫גלימר, אני מעריך את הניסיון,‬ ‫אבל את כבר לא יכולה להגן עליי.‬
‫חייבים לספר לאמך.‬
‫לא מספרים לשום אמא!‬ ‫ומה הכוונה "להגן עליך"?‬
‫זה לא ברור? הכול באשמתי!‬
‫אם לא הייתי הולך לנשף עם פרפיומה,‬ ‫לא היינו נפרדים.‬
‫ואז לא הייתי נחטף, ואת לא היית חולה.‬ ‫הבנת? הכול באשמתי!‬
‫זה מטורף! ברור שזו אשמתי!‬
‫דעתי הוסחה. לא הייתי צריכה להגיב מוזר‬
‫כי היית עם מישהי אחרת. אני מצטערת, בוו.‬
‫אל תצטערי כשאני מנסה להצטער.‬
‫אבל הצער שלך שגוי ושלי נכון.‬
‫יודע מה? בוא נתחבק וזהו.‬
‫אני מאבדת את זה, מה?‬ ‫-זה כואב כל כך.‬
‫איך אשב בארוחת הערב‬ ‫בלי שאמא שלי תשים לב?‬
‫נצית שריפה בטירה והיא תיאלץ לבטל.‬
‫מדורה קטנה?‬
‫זו בטוח הדרך.‬
‫נראה לי.‬
‫הסלע הזה נראה מוכר.‬
‫כי עברתי לידו לפני שעה.‬
‫נתתי לצוות חופש כדי שתהיה לנו פרטיות.‬
‫והכנתי מאכל שאת אוהבת.‬
‫טוב, לא הכנתי, עובדי המטבח הכינו זאת‬ ‫לפני ששחררתי אותם.‬
‫תודה.‬
‫בקושי דיברנו מאז שחזרת.‬
‫טוב, אין הרבה מה לספר.‬
‫אין הרבה מה לספר? נחטפת!‬
‫ואיבדת חברה בבריחה...‬ ‫-הבנתי, אמא. נכשלתי.‬
‫זה לא מה...‬
‫די! תפסיקי!‬
‫גלימר, מה קורה לך? מה אינך מספרת לי?‬
‫אל תצעקי עליי! אני יודעת שפישלתי.‬
‫אני יודעת שאכזבתי אותך.‬ ‫-על מה את מדברת?‬
‫אנטרפטה מתה כשהצילה אותי,‬ ‫הברית התפרקה,‬
‫וטוות הצללים חיבלה בכוחותיי!‬
‫אני מצטערת שאני לא מושלמת כמוך.‬
‫אין לך מושג איך ההרגשה להיות כישלון!‬
‫לי אין מושג? אביך מת בגללי!‬
‫אני הוריתי על הקרב שאביך נהרג בו.‬
‫מעולם לא סלחתי לעצמי.‬ ‫-אני... לא ידעתי.‬
‫טוב, את אף פעם לא מדברת איתי.‬
‫למה לא אמרת לי שאת חולה?‬ ‫-כי התביישתי.‬
‫פעלתי בלי לחשוב,‬ ‫מה שאת תמיד אומרת לי לא לעשות.‬
‫שיגרתי את עצמי ישר למלכודת שלהם.‬
‫הברית התפרקה, באשמתי.‬
‫גלימר, אני זו שנכשלה.‬
‫אם לא הייתי נותנת לברית הראשונה‬ ‫להתפרק אחרי מות אביך,‬
‫זה לא היה קורה.‬
‫את מרגישה כמו כישלון?‬
‫אל תעשי את הטעות שלי.‬
‫הייתי צריכה להמשיך להילחם. וגם את צריכה.‬
‫אבל הנסיכות האחרות, כולן עזבו.‬
‫את לא חושבת שהמרד נכשל?‬ ‫-כשהבת שלי מנהיגה אותו?‬
‫אין סיכוי.‬
‫גם בלי הכוחות שלי?‬
‫נפתור את זה. יחד.‬
‫הדבר הזה חסר תועלת.‬
‫לא. אבל אני הולכת בקו ישר!‬
‫אני מנסה לעזור. למה אתם מפריעים לי?‬
‫הייתי צריכה לדעת שאסור לבטוח בנסיכה.‬
‫תנו לי לתקן את זה, בבקשה.‬ ‫אני לא רוצה שעוד אנשים ייפגעו.‬
‫בסדר. ניצחתם.‬
‫רוצים שאהיה חלשה?‬ ‫ובכן, אני חלשה. ואני חוששת.‬
‫כי אני גרועה בדברים האלה.‬
‫לעולם לא אמצא את הטכנולוגיה הזאת.‬ ‫אם היא בכלל היתה קיימת.‬
‫במחשבה שנייה.‬
‫היי, אדורה.‬
‫תרגום כתוביות: תמר בן יהודה‬