‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫אדורה.‬
‫בוקר טוב, גלימר.‬
‫מוקדם מדי. עוד חמש דקות.‬
‫אבל זה בוקר יפהפה.‬ ‫-היום בוטל.‬
‫תחזור לישון.‬
‫אני מרגישה שאתה מביט בי.‬
‫למה זה שנוחר תמיד נרדם ראשון?‬
‫מה? אני לא נוחר.‬
‫אדורה, אני נוחר?‬
‫אדורה?‬
‫מצטערת. מוקדם מדי לשיגור.‬
‫על מה אנחנו מסתכלים?‬ ‫-לא יודעת. שמעתי רעש אמש.‬
‫נדמה לי שראיתי משהו.‬ ‫-ארנב? אולי פרפר?‬
‫אדורה, ישנת בכלל?‬ ‫-מישהו היה צריך לשמור.‬
‫את דרוכה בגלל מה שקרה‬
‫עם הרובוטים החולים של אנטרפטה,‬ ‫אבל זה נגמר.‬
‫את צריכה להירגע. מגיעה לך חופשה.‬ ‫ולכן אנחנו הולכים למיסטקור.‬
‫מיסטקור? אני לא מאמין.‬ ‫-רגע, מה זה מיסטקור?‬
‫זו ממלכה צפה, ביתם של מכשפי את'ריה.‬
‫יש שם גנים שלווים, חופים יפהפיים,‬ ‫ומעיינות מרפא.‬
‫ודודתי קאסטספלה היא המכשפה הראשית.‬
‫את תמותי על זה.‬ ‫לא תצטרכי לדאוג בגלל דברים רעים.‬
‫מיסטקור מוגנת בכישוף בלתי נראות,‬ ‫אז הרשע לא יכול למצוא אותה.‬
‫זה המקום הכי בטוח והיא שלו בכל את'ריה.‬
‫את תירגעי מיד.‬
‫מעולם לא נרגעתי.‬ ‫-זה עומד להשתנות. חכי ותראי.‬
‫על גבולות האומץ‬
‫אור שובר אפלה‬
‫איתך תמיד במלחמה‬
‫הקרב הסופי מתקרב‬
‫נשמור על האור ולא נפחד‬
‫לא נפחד‬
‫נגלה את האומץ שחבוי עמוק בלב‬
‫נשמור על האור‬
‫טוות הצללים. קראת לי?‬
‫קפטנית הכוח. יפה שהצטרפת אליי.‬
‫מה קורה? את מוזרה מהרגיל.‬
‫מרגלי הצללים שלי מצאו את אדורה.‬
‫היא בדרך למיסטקור‬ ‫עם חבריה החדשים. מיסטקור.‬
‫זה יהיה קל מדי.‬
‫עוד משימת אדורה. בסדר. מתי אני יוצאת?‬
‫את הולכת להיות מחוץ לחדרי,‬ ‫ולעמוד על המשמר.‬
‫אשתמש בקסמים כדי למצוא את אדורה.‬
‫את תוודאי שלא מפריעים לי.‬
‫אי אפשר לסמוך על איש שיחזיר אותה לשבט,‬
‫במיוחד לא עלייך. לכי.‬
‫אמרתי, לכי!‬
‫מהאיזורים הרחוקים ביותר של את'ריה,‬
‫אני פוקדת עליכם, היו כאחד!‬
‫הגענו.‬
‫אנחנו על צוק.‬
‫מעל תהום של 300 מטרים.‬ ‫-נכון. אבל לא לזמן רב.‬
‫חבר'ה?‬
‫קדימה, אדורה, קפצי.‬
‫את בסדר?‬
‫כן. חשבתי שראיתי... אני מתוחה מאוד.‬
‫תחזיקי מעמד, אדורה. התחנה הבאה, מיסטקור.‬
‫רכבנו על הר מעופף בין העננים. זה תמיד כיף.‬
‫כן, לגמרי. היה כיף.‬
‫דודתי קאסטה היא טיפוס. אבל אל תדאגי.‬ ‫אני יודעת איך לדבר איתה.‬
‫זו גלימר שלי?‬
‫היי, דודה קאסטה.‬
‫עבר זמן כה רב מאז שביקרת אותי.‬
‫ובוו.‬
‫ומי זו?‬ ‫-חברתי אדורה.‬
‫לפעמים היא לוחמת גבוהה בשם שי-רה.‬
‫אז אל תילחצי.‬ ‫-היי.‬
‫אדורה. איזה יופי שגלימר מצאה חברים חדשים.‬
‫כל כך שמחנו כשהיא הביאה את בוו.‬
‫בהתחלה חשבתי שהיא המציאה אותו.‬
‫שינית משהו בשיער?‬ ‫-מה? כן. הסתפרתי.‬
‫אני רואה.‬
‫אני רואה שאת לא לובשת את הסוודר‬ ‫שסרגתי לך. את לא אוהבת אותו?‬
‫בטח. הוא נהדר.‬ ‫אבל קצת חם בשביל סוודר עכשיו.‬
‫היית אומרת אם אינך אוהבת אותו?‬ ‫-כן.‬
‫אני גורב את הגרביים ששלחת לי.‬ ‫-תמיד חיבבתי אותו.‬
‫מה מביא אתכם עד לכאן לבקר את הדודה?‬ ‫כבר עבר יובל?‬
‫אנחנו במשימה דיפלומטית, דודה.‬ ‫אני מקימה מחדש את הברית...‬
‫אתם בטח גוועים ברעב. אכין סעודה.‬
‫אני בטוחה שאמא שלך לא מאכילה אותך.‬
‫הגעתם בתזמון המושלם. יש ליקוי הערב.‬
‫אני בדרכי ללונריום.‬
‫אשמח מאוד לקחת‬ ‫את אחייניתי האהובה וחבריה לסיור.‬
‫כבר סיירנו שם. אנחנו לא רוצים להפריע לך.‬
‫זה בסדר. אדורה לא ראתה אותו. יהיה כיף.‬
‫אם כך, זה תלוי באדורה.‬ ‫מה את אומרת, יקירה?‬
‫בטח?‬ ‫-אני מחבבת אותה.‬
‫העדשות הירחיות.‬
‫אנחנו משתמשים בהן בטקס‬ ‫כדי לחדש את ההגנות של מיסטקור.‬
‫כך אנחנו מוגנים מהעולם שבחוץ.‬
‫תבואו לטקס הליקוי, נכון?‬ ‫-דודה קאסטה,‬
‫ראיתי את הטקסט עשרות פעמים.‬ ‫אנחנו עייפים. אולי נוותר הפעם?‬
‫שטויות. אדורה לא ראתה את זה.‬ ‫זה מחזה מרהיב בפעם הראשונה.‬
‫את לא רוצה לבלות יותר זמן עם דודתך?‬
‫כמובן. אבל גם ממש רצינו‬ ‫להראות לאדורה את החוף.‬
‫אם החוף הוא הסיבה היחידה שבאתם,‬ ‫לא אעכב אתכם.‬
‫אני לא רוצה לבזבז את זמנכם.‬
‫דודה, לא התכוונתי לזה כך.‬ ‫-אדורה?‬
‫טוב, מישהי נלהבת.‬
‫כן. היכל המכשפים.‬
‫אלה הגדולים שהנהיגו את מיסטקור‬ ‫לאורך דורות רבים.‬
‫זהו מייקה, אחי.‬
‫התאמנו פה ממש. גלימר מאוד דומה לו.‬
‫היה לו זקן.‬ ‫-אבא של גלימר היה אחיך?‬
‫אדורה, את יודעת מה זה "דודה"?‬
‫לא. קיוויתי שמישהו יסביר לי בסופו של דבר.‬
‫אנחנו רוצים לנקום את מותו של אבי‬ ‫ולוודא שהשבט לא יפגע יותר באיש.‬
‫אמא מאמינה בנו, ובשי-רה.‬
‫אם אמך מאמינה, מי אני שאפקפק?‬
‫היא יצור מלאכי. אני סתם מכשפה פשוטה.‬
‫בבקשה, אל תתחילי.‬
‫היא לא כותבת אף פעם.‬ ‫אני שולחת מכתבים, אבל מישהו עונה?‬
‫מה קרה לה?‬ ‫-טוות אור. צלקת על העבר של מיסטקור.‬
‫היא חתרה להשיג כוח ושליטה בכל מחיר,‬ ‫ונידו אותה.‬
‫יש שאומרים שהיא מעולם לא עזבה.‬
‫שהיא מחכה בסבלנות לרגע המתאים לנקום.‬
‫אבל אלה מעשיות, כמובן.‬
‫נמשיך בסיור. אתם רעבים?‬
‫שיפצתי את חדר האוכל‬ ‫מאז הפעם האחרונה שביקרתם.‬
‫דודה קאסטה הלכה להכין לנו ארוחה,‬ ‫וסוף-סוף נוכל ללכת לחוף.‬
‫את בסדר?‬
‫זה גרוע משחשבנו.‬ ‫את צריכה חול חם וגלים מרגיעים. בדחיפות.‬
‫הגיע הזמן לעוד.‬
‫אז, כאילו, שוכבים פה?‬ ‫-בהחלט. תני לדאגות להתפוגג.‬
‫לא נרגעתם בשבט?‬
‫לא. חבטנו בדברים.‬ ‫-זה הרבה יותר טוב.‬
‫נכון, בוו?‬
‫תנסי, בסדר?‬
‫בסדר.‬
‫זה לא עובד בשבילך.‬ ‫-לא. אני יכולה כבר לזוז?‬
‫כן.‬
‫נצטרך לשדרג את ההתרגעות הזו. בוו, קום.‬
‫נראה לאדורה את מערת האדים.‬
‫מערת האדים.‬
‫נכון?‬
‫הבריכות האלה מלאות במינרלים קסומים.‬
‫המכשפים השתמשו בהן כדי להסיר דאגות‬
‫לפני טקסים חשובים.‬ ‫פשוט תנקי את הראש ממחשבות.‬
‫תנשמי עמוק.‬
‫תתמקדי בחום שעל עורך.‬
‫תני לגופך...‬
‫אדורה.‬
‫לא, לא!‬
‫הצילו!‬ ‫-אדורה!‬
‫טוות הצללים פה. ראיתי אותה!‬ ‫-אין פה אף אחד.‬
‫הבאת את החרב לכאן? את בסדר?‬
‫מה קרה?‬ ‫-טוות הצללים היתה פה. במערת האדים.‬
‫וגם באולם המכשפים. ראיתי את הצל שלה.‬ ‫-מה? מי זאת טוות הצללים?‬
‫טוות הצללים גידלה אותי. בשבט,‬ ‫היא לימדה אותי לקרוא, לקשור שרוכים,‬
‫להטעות את האויב, לנצח.‬
‫ברור. דברים של אמהות.‬ ‫-לא. דברים של מפקדות.‬
‫ושל אמהות.‬ ‫-אדורה, היא לא נמצאת כאן.‬
‫היא לא היתה כאן מעולם.‬
‫זה בלתי אפשרי.‬ ‫-את לא יודעת למה היא מסוגלת.‬
‫היא ממש שרטה אותך.‬
‫אבל את בסדר. ברחת.‬
‫רוצה לנסות משהו אחר?‬
‫נוכל לקבל עיסוי או למצוא משהו לחבוט בו‬
‫אם זה יעזור.‬ ‫-לא. זה בסדר. אני בסדר.‬
‫אני צריכה להיות לבד. לנקות את הראש.‬
‫את בטוחה?‬ ‫-כן.‬
‫אדורה איבדה את זה באופן סופי.‬
‫ראית אותה שם? נראה לי שהיא משתגעת.‬
‫אני לא משוגעת!‬
‫אני לא משוגעת.‬
‫את סתם פסל טיפשי.‬
‫תתאפסי על עצמך, אדורה.‬ ‫אין מצב שטוות הצללים כאן.‬
‫למען כבודה של הגולגולת!‬
‫היי, אדורה.‬
‫קטרה? איפה את? איך מצאת אותי פה?‬
‫לא.‬
‫מתקרר.‬ ‫-לא תתחמקי.‬
‫טוות הצללים שלחה אותך?‬ ‫-מה את חושבת?‬
‫טוות הצללים שולטת בשתינו. כך זה היה תמיד.‬
‫קטרה, חכי.‬
‫קטרה?‬
‫לשבט היו תקוות גדולות עבורך, קפטנית כוח.‬
‫מאכזב.‬
‫המרד מאמין שאת תוכלי להציל אותם?‬
‫דבר לא יכול לעצור את השבט, ודאי שלא את.‬
‫הראי את עצמך!‬ ‫-את תובילי את האיטרניאנים‬
‫להכחדה מוחלטת. יישארו רק חורבות עשנות.‬
‫חברייך החדשים יהיו קבורים תחתן.‬
‫מה עשית?‬
‫מצטערת, לא התכוונתי...‬ ‫-אדורה!‬
‫חברתכם הרסה כתבים קדושים בני אלף שנים.‬
‫היא כמעט הרסה‬ ‫את העדשות המגנות על מיסטקור.‬
‫היא לא התכוונה. אדורה לעולם...‬
‫את מסתובבת עם מישהי כמוה?‬
‫דודה, חכי.‬
‫גלימר.‬ ‫-אני אדבר איתה.‬
‫השבט לא כאן, אדורה. את צריכה לישון.‬
‫תבטיחי לי שתנסי.‬ ‫-בסדר. אנסה.‬
‫גלימר, אני ממש מצטערת...‬ ‫-מספיק. איך יכולת?‬
‫את אמורה להיות חברתנו.‬ ‫-אני חברתכם.‬
‫הרסת את כל מה שעבדתי עבורו.‬ ‫איזו מין חברה עושה זאת?‬
‫גלימר...‬ ‫-אולי כדאי שתלכי.‬
‫אדורה באה?‬
‫לא רציתי להעיר אותה. היא צריכה לישון.‬
‫אדורה! בואי. אנחנו צריכים לצאת עכשיו!‬ ‫-מה קורה?‬
‫כישוף ההגנה לא עובד! צריך ללכת!‬ ‫-רגע. חכה.‬
‫מה הכוונה, לא עובד? איפה גלימר?‬
‫כל מה שיקרה הוא באשמתך. את האחראית.‬
‫אדורה.‬ ‫-טוות הצללים!‬
‫הליקוי כמעט הסתיים, אדורה.‬ ‫ובסופו, המגן יוסר.‬
‫השבט יכבוש את מיסטקור,‬ ‫ויחזיר אותך הביתה, אליי.‬
‫לא, אעצור אותך!‬ ‫-למה? כדי לעזור להם?‬
‫מה הם בשבילך? הם לא מבינים אותך.‬
‫כמו שלא הבינו אותי‬ ‫כשחייתי ביניהם כטוות האור.‬
‫מה?‬ ‫-הם חששו מכוחי האפל.‬
‫הם לעולם לא יקבלו אותך.‬
‫לא כמוני.‬ ‫-לא, לא! את טועה!‬
‫למען כבודה של הגולגולת!‬
‫את יודעת שאני דוברת אמת. את הלוחמת‬
‫השאפתנית, צמאת הדם‬ ‫וחסרת הרחמים שגידלתי.‬
‫לא.‬
‫לנסיכות לא אכפת ממך.‬
‫הן רוצות לנצל אותך בגלל כוחך.‬
‫חזרי עכשיו לאיזור האימה. משלי לצידי.‬
‫אלה חבריי. הם היו טובים אליי.‬
‫כמו שאת מעולם לא היית.‬ ‫-הכנתי אותך לדברים גדולים.‬
‫מעולם לא אהבת אותי. התעללת בי רגשית.‬
‫אין לי אף אחת מהתכונות שהזכרת.‬ ‫אני לא כמוך.‬
‫את מרירה ואכזרית, ואת ניצלת אותי!‬
‫זו אני.‬
‫פגעת בחבריי, ולכן תשלמי.‬
‫מאוחר מדי.‬
‫הליקוי יסתיים בעוד רגעים ספורים.‬
‫מיסטקור תיפול, וזה יהיה באשמתך.‬
‫אתן לך את את'ריה. נמשול ביחד.‬
‫היית חסרת ערך לפני שאימצתי אותך,‬ ‫ותהיי חסרת ערך בלעדיי!‬
‫את חלשה.‬
‫אדורה, מספיק.‬
‫בואי הביתה.‬
‫אני לא חוזרת. כבר אין לך השפעה עליי.‬
‫לא!‬
‫אדורה! את בסדר?‬
‫אני בסדר.‬
‫כן, אני חושבת שאני בסדר לבסוף. היא איננה.‬
‫אני כל כך מצטער שלא האמנו לך!‬ ‫היינו חברים גרועים.‬
‫לא נכון. ככה טוות הצללים פועלת.‬
‫היא משקרת לאנשים, מפרידה ביניהם.‬
‫זה לא יעבוד עליי יותר.‬ ‫אני מצטערת. זו אשמתי שהיא היתה פה.‬
‫סיכנתי את מיסטקור.‬ ‫-שטויות. הצלת את מיסטקור.‬
‫גלימר בוחרת חברים היטב. אסרוג לך סוודר.‬
‫מה רוחב הכתפיים שלך?‬
‫אני ממש עייפה.‬
‫גלימר?‬ ‫-אני פה, אדורה.‬
‫שלום? טוות הצללים?‬
‫לא עשית את זה נכון.‬
‫אם את רוצה לפגוע באדורה, עלייך לכוון ללב.‬
‫תרגום כתוביות: תמר בן יהודה‬