‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫היי, הצלחנו לצאת.‬ ‫-ברוכים הבאים לירח בוהק.‬
‫זה יפהפה.‬
‫אני רק צריכה להיכנס,‬ ‫להיטען מחדש ולהתמודד עם אמא שלי.‬
‫זה יהיה מהנה.‬
‫בוו, אולי תכניס את אדורה מהדלת האחורית?‬
‫כן, רעיון טוב.‬
‫מהי הדרך האחורית? זו הדרך האחורית?‬
‫לא תאמיני, אבל אנחנו נכנסים מכאן כל הזמן.‬
‫אולי תלבשי את החלוק?‬
‫סתם ככה.‬ ‫-אתם מנסים להחביא אותי.‬
‫מה? לא!‬
‫על גבולות האומץ‬
‫אור שובר אפלה‬
‫איתך תמיד‬
‫במלחמה‬
‫הקרב הסופי מתקרב‬
‫נשמור על האור‬
‫ולא נפחד‬ ‫-לא נפחד‬
‫נגלה את האומץ שחבוי עמוק בלב‬
‫נשמור על האור‬
‫גלימר!‬
‫איפה היית?‬ ‫-היי, אמא.‬
‫כולם בירח בוהק דאגו נורא.‬
‫יצאת מדעתך?‬ ‫-אמא!‬
‫איך יכולת להיות כה אנוכית ולא ממושמעת?‬
‫גלימר.‬
‫את בסדר?‬
‫אני בסדר, אמא.‬ ‫-את עדיין בצרות.‬
‫לא הטענת לפני שיצאת?‬
‫לא תכננתי לצאת לזמן רב.‬
‫לאן הלכת?‬ ‫-בוו ואני מצאנו מקום ביער‬
‫עם ציוד עוצמתי של הראשונים.‬
‫ידענו שזה יעזור למרד אז נכנסנו להביאו.‬
‫ואז משהו הסיח את דעתנו. אבל סידרתי הכול.‬
‫ואפילו מצאנו משהו טוב יותר!‬ ‫-מה מצאתם?‬
‫אני עוד לא יכולה לספר.‬ ‫אבל את תמותי על זה.‬
‫גלימר.‬ ‫-חכי פה, אני כבר חוזרת.‬
‫לא גמרנו לדבר על זה, גלימר. גלימר!‬
‫הבנתי. האנשים בירח בוהק‬
‫לא יהיו מסבירי פנים כמו שהצגתם אותם.‬
‫אולי בקטנה.‬
‫כמה קטנה?‬ ‫-באווירת קלשונים ולפידים.‬
‫אנשי ירח בוהק נפגעו מאוד על ידי השבט.‬
‫כולם פה איבדו קרוב משפחה.‬
‫טבעי שיהיו חשדניים.‬
‫אני מצטערת.‬
‫זו לא אשמתך. ברגע שהם יכירו אותך,‬
‫הם יסמכו עלייך כמו שגלימר ואני...‬
‫טוב, אמא שלי באה, אבל אל תילחצו.‬
‫מה?‬ ‫-אמרתי, לא להילחץ! היא תאהב אותך.‬
‫תשתמשי בחרב כדי להפוך לשי-רה‬ ‫לפני שהיא מגיעה.‬
‫נקפוץ ישר לשי-רה עם אמא שלך? את בטוחה?‬
‫לא נראה לי שאמא שלי תאמין לסיפור,‬ ‫"מצאנו חיילת שבט".‬
‫אמא שלי תמות על שי-רה.‬ ‫נבשר לה בהדרגה את הקטע עם השבט.‬
‫גלימר, לא בטוח שאני יכולה פשוט‬ ‫להדליק את שי-רה.‬
‫עשיתי את זה רק כשמישהו היה בסכנה,‬ ‫וזה לא היה בשליטתי.‬
‫אני מנסה להבין איך זה עובד.‬ ‫-כמה קשה זה יכול להיות?‬
‫חרב, מילת קסם, בום! שי-רה.‬
‫את תצליחי. נלך למשוך קצת זמן.‬
‫תחזיקי את החרב ותחשבי מחשבות שי-רה.‬
‫אני מאמינה בך.‬
‫טוב. בסדר, חרב, רק שתינו כאן.‬ ‫אז בואי נעשה את זה.‬
‫למען כבודה של הגולגו...‬
‫סוסוני!‬
‫כך טוב יותר. יש מקום לזוז.‬
‫רוצה לראות משהו מגניב?‬
‫למען כבודה של הגולגולת!‬
‫טוב, ננסה שוב. למען כבודה של הגולגולת!‬
‫למען כבודה של הגולגולת!‬
‫למען כבודה של הגולגולת.‬
‫למען כבודה...‬
‫בחייך. גלימר סומכת עליי. אל תאכזבי אותי.‬
‫למען כבודה של הגולגולת!‬
‫סוסוני, לא!‬
‫טוב.‬
‫סוסוני, זה בסדר!‬
‫לא! לא, חכה!‬
‫סוסוני!‬
‫עצור!‬
‫סוסוני!‬
‫חזור!‬
‫חיילת שבט.‬
‫חיילת שבט!‬
‫רגע, אתם לא מבינים. עצרו!‬
‫אני לא עם השבט! רק תקשיבו!‬
‫קדימה! תפסו אותה!‬
‫שלא תברח!‬ ‫-זוזו!‬
‫מה ההפתעה הגדולה שהכנתם לי?‬
‫את תראי בעוד רגע, אמא. אני מבטיחה.‬
‫בוו, תוכל לוודא שההפתעה מוכנה?‬
‫בהחלט, נסיכה.‬
‫אני מחבבת אותו.‬ ‫-אני יודעת.‬
‫ואת תאהבי את ההפתעה עוד יותר.‬
‫יש לנו בעיה.‬ ‫-מה?‬
‫הוד מעלתה,‬ ‫התגלתה מרגלת של השבט בירח בוהק.‬
‫היא תקפה עם חרב,‬ ‫ונמלטה בעזרת מפלצת עם כנפיים.‬
‫מה עשיתם?‬
‫הנסיכה החדשה הזו זה עניין רציני.‬
‫היא ניגבה את הרצפה‬ ‫עם משלחת המחקר שלנו.‬
‫גובהה ארבעה מטרים!‬
‫ניטרלה את כל הציוד שלנו בעזרת חרב בלבד.‬
‫ממש ראית אותה?‬ ‫-לא. מזל שלא.‬
‫נס שיצאנו משם בחיים.‬ ‫-נו, באמת.‬
‫היא כמו כל נסיכה: נוצצת מאוד, ללא תוכן.‬
‫היא תפסה אותנו לא מוכנים. זה הכול.‬
‫בטח. את היחידה שראתה אותה מקרוב,‬
‫ואפילו לא נגעת בה.‬
‫מה? קפאת?‬
‫נראה לך שאני מפחדת מנסיכה?‬
‫אוכל לגמור עליה כשיתחשק לי.‬ ‫אני יודעת מה הסוד שלה.‬
‫באמת?‬
‫מהו?‬
‫ממש, אני אגלה לך.‬
‫קטרה, תרגיעי.‬
‫אדורה כבר לא פה כדי להגן עלייך.‬
‫היית מוכרחה ללכת לשם,‬
‫אפילו אחרי שבוו הזהיר אותך‬ ‫מהקלשונים והלפידים.‬
‫מה את רוצה עכשיו?‬ ‫עשיתי בשבילך מעל ומעבר, לא?‬
‫למען כבודה של הגולגולת.‬
‫מה הבעיה שלך?‬
‫סוסוני, זה אתה?‬
‫שמעת משהו? גם אני.‬
‫מי שם?‬
‫סליחה על ההפרעה.‬
‫אבל ראית אולי סוס מעופף?‬
‫מארה, יקירתי, האם זו את?‬
‫הגיע הזמן שתבואי.‬ ‫טוב, אין לנו זמן לבזבז. נצא לדרך.‬
‫חיכית לי?‬
‫קבענו לצאת ללקט גרגרי יער.‬
‫אני חושבת שהתבלבלת עם מישהי אחרת.‬ ‫אני לא מכירה אותך.‬
‫לא, את לא מכירה את גברת רז, מה?‬
‫השתנית.‬
‫זה לא הזמן של מארה שלי.‬ ‫קיבלת את החרב במקומה.‬
‫רגע, מה?‬
‫לא חשוב.‬
‫את פה עכשיו, ויש גרגרי יער לקטוף.‬
‫לגבי החרב, כבר ראית אותה?‬
‫אל תשאלי שאלות מטופשות, מארה.‬
‫את תמיד מביאה לפה את החרב.‬
‫אני לא... טוב.‬
‫כמה זמן את כבר ביער לבדך?‬
‫לבדי? אני?‬
‫לא, אני לא לבד.‬
‫יש פה את מטאטא ואת לו-קי,‬
‫אבל הוא תמיד מתחבא.‬
‫נהדר, יש לה חברים דמיוניים.‬
‫הגענו.‬ ‫-ראיתי פעם מקום כזה.‬
‫זו חורבה של הראשונים.‬
‫המקום הטוב ביותר לקטוף גרגרי יער טריים!‬
‫זהירות, שם למעלה! זה לא בטוח.‬
‫בחיי. חתיכת נפילה זו היתה.‬
‫כוכבים?‬
‫היינו באים לפה להביט בכוכבים.‬
‫את זוכרת, מארה? הם כבר אינם.‬
‫מה קרה לכוכבים?‬
‫ראיתי אותם כבר.‬ ‫אני מכירה את כל זה, איכשהו.‬
‫מה זה? מה קורה לי?‬
‫לא סתם הבאת אותי לפה.‬
‫אם את יודעת משהו על החרב‬ ‫או עליי, ספרי לי.‬
‫הבאתי אותך לפה לקטוף גרגרי יער,‬ ‫והסל שלך עדיין ריק.‬
‫קדימה, טיפשונת.‬
‫קטרה!‬
‫מה את רוצה?‬ ‫-חצופה כרגיל, אני מבינה.‬
‫אחרי כישלון שכזה,‬
‫לא יזיק לך להפגין קצת יותר כבוד, צוערת.‬
‫עשיתי בדיוק מה שאמרת לי.‬ ‫לא הזהרת אותנו שיהיו שם נסיכות.‬
‫היתה לך משימה פשוטה: להחזיר את אדורה.‬
‫הטייסת שלך הרוסה,‬
‫מכונות המלחמה יצאו מכלל שימוש,‬ ‫ואדורה לא חזרה.‬
‫יש לי חדשות בשבילך, זקנה, אם אדורה‬ ‫היתה רוצה לחזור, היא כבר היתה פה.‬
‫היא ערקה, ונראה לי שהיא צדקה.‬
‫אז אולי את אמורה להפגין יותר כבוד כלפיי.‬
‫שקרים!‬
‫אין לי סבלנות להגיב למוגבלות‬ ‫ולחוסר הצייתנות שלך, צוערת.‬
‫את תצטרכי לעמוד בפני כוח עליון,‬
‫לורד הורדאק עצמו.‬
‫רגע! את מוכנה להאט?‬
‫מה אמרת, יקירתי?‬ ‫אני ללא משקפיים, דברי בקול.‬
‫אני יודעת שאת שומעת אותי.‬ ‫אני צריכה שתגידי לי מה לעשות.‬
‫איך גברת רז אמורה לדעת?‬
‫השארתי את חיי מאחור בחיפוש אחר תשובות‬
‫על המקום שממנו הגעתי‬ ‫ועל מי שאני אמורה להיות.‬
‫המרד שונא אותי, ולא אוכל לשוב אל השבט.‬
‫ואני רוצה לעשות את הדבר הנכון,‬ ‫אבל אני לא יודעת מהו.‬
‫זה אותו סיפור ישן, יקירתי.‬
‫אנשים רעים הורסים את הדברים‬ ‫שהם לא יכולים לשלוט בהם.‬
‫הם לא יכולים לעשות את זה.‬
‫פעם הנסיכות היו מגנות עלינו.‬
‫אבל בימינו, הן נשארות בטירות שלהן,‬ ‫מגנות רק על אדמתן.‬
‫בינתיים, השבט מזדחל לכיווננו.‬
‫את מאוד דומה למארה שלי.‬
‫אמיצה, נאמנה אך מפוחדת.‬
‫אני לא מפוחדת.‬
‫יקירתי, רצת אל תוך היער‬
‫ושאלת את הזקנה הראשונה‬ ‫שראית מה לעשות.‬
‫איש לא יעזור לך, יקירתי.‬
‫אל תחכי למישהו שיאמר לך‬ ‫מה הדבר הנכון לעשות.‬
‫את נערה חכמה.‬
‫מה את חושבת?‬
‫אני חושבת... שזה לא נכון.‬
‫סוסוני.‬
‫למען כבודה של הגולגולת.‬
‫שמרו על שורות מסודרות.‬
‫כבו את המכונות והסתלקו מכאן עכשיו!‬
‫זו הנסיכה. תפסו אותה!‬
‫כל הכבוד.‬
‫שי-רה!‬
‫הא לך, יצור מגודל!‬
‫ראזל דאזל!‬
‫רז, לא! את לא יכולה להיות כאן.‬
‫מארה, יקרה.‬
‫כן!‬
‫ראזל דאזל!‬
‫שלום, יקירתי.‬
‫סופה ואני דיברנו לנו.‬
‫הוא מודה לך שהצלת אותו.‬
‫סופה?‬ ‫-כך הוא מעדיף להיקרא.‬
‫והוא ביקש למסור לך‬ ‫ש"סוסוני" זה שם מטופש.‬
‫איך את מרגישה?‬ ‫-אני... אני בסדר.‬
‫אני חושבת שאני יודעת מה עליי לעשות.‬
‫אם הנסיכות לא יגנו על את'ריה,‬ ‫אני אעשה זאת.‬
‫עליי לחזור לירח בוהק.‬ ‫-בדיוק כך, יקירתי.‬
‫האם אראה אותך שוב?‬ ‫-אם תזדקקי לי,‬
‫תמיד תדעי היכן למצוא אותי.‬
‫מי היתה הנערה הזו?‬
‫תוכל להקפיץ אותי חזרה לירח בוהק, סופה?‬
‫בבקשה?‬
‫איך העלית על דעתך לעשות כזה דבר?‬
‫אמא, את לא מבינה. את לא מקשיבה!‬
‫הפגנת שיפוט לקוי!‬
‫להכניס חיילת שבט לירח בוהק מבלי להגיד לי?‬
‫הוד מעלתה, זה לא רק באשמתה.‬
‫בוו, הגיע הזמן שתלך הביתה.‬ ‫יש לנו הרבה על מה לדבר.‬
‫אמא!‬
‫לא ייתכן.‬ ‫-ניסיתי להסביר לך. אמא, זו...‬
‫שי-רה.‬
‫הוד מעלתך, אני רוצה להישבע למרד.‬
‫אבל עלייך לדעת דבר מה.‬
‫היא חיילת שבט.‬ ‫-אמא, זו אדורה.‬
‫אני יודעת שאין לך סיבה להאמין לי.‬
‫אבל ראיתי את הזוועות שהשבט ביצע‬
‫נגד אנשי את'ריה, ואני מוכנה לעצור אותן.‬
‫אם תרשי לי, אני יודעת שאוכל לעזור‬ ‫למרד לשנות את מאזן הכוחות במלחמה.‬
‫אני מכירה את האגדה‬ ‫על הלוחמת שהראשונים כינו שי-רה.‬
‫אמרו שהיא תשוב אלינו בשעת צרה גדולה‬
‫ותביא עימה איזון.‬ ‫חשבתי שמדובר במיתוס בלבד.‬
‫אבל הנה את, ועוד במדי חיילת שבט.‬
‫את נשבעת להילחם לצידנו נגד אלה ששירת?‬
‫כן.‬
‫גלימר, את ערבה לה?‬
‫כן.‬
‫אם כך, קומי.‬
‫המרד מקבל את נאמנותך, שי-רה, נסיכת הכוח.‬
‫שי-רה! שי-רה!‬
‫ברוכה הבאה לירח בוהק!‬ ‫-אבל הפעם, על אמת.‬
‫לורד הורדאק.‬
‫על הברכיים!‬
‫נתתי לה משימה פשוטה:‬
‫להחזיר את קפטנית-הכוח אדורה‬ ‫לאיזור האימה.‬
‫במקום זאת, ספגו כוחותינו תבוסה משפילה.‬
‫אז את אומרת לי שחסרה לך קפטנית-כוח?‬
‫כן, אדוני. אך היה בטוח,‬
‫דבר לא יעצור בעדנו מלהשיב את אדורה.‬
‫לא. תמני קפטנית-כוח אחרת‬ ‫ותמשיכי בפעילות הרגילה.‬
‫אבל, אדוני,‬ ‫אדורה היא המועמדת הטובה ביותר.‬
‫יש לך את קטרה.‬ ‫הרי גם היא היתה חניכה שלך?‬
‫קטרה רק אכזבה אותי.‬
‫אם לא הצלחת להחדיר בה משמעת,‬ ‫זו אשמתך הבלעדית.‬
‫אבל, אדוני...‬ ‫-מספיק.‬
‫החלטתי. עמדי, קפטנית-הכוח קטרה.‬
‫תרגום כתוביות:‬ ‫תמר בן יהודה‬